lighet. Denna Castiéns åsigt om gudsmedvetandets allmänna 

 utvecklingsgång hos de altaiska folken bekräftas på ett slående 

 sätt af Vjatka Votjakernas böner. Ur dem framgår att Vot- 

 jakerna, som höra till den i kulturhistoriskt hänseende vig- 

 tiga permiska grenen af den finsk-ugriska språkstammen, vis- 

 serligen hafva liksom fornfinnarne höjt sig till att betrakta 

 gudarne såsom personliga väsenden, men derjemte qvarstår 

 ännu i denna stund i en del af de äldsta bönerna den äl- 

 dre sinnliga ståndpunkten, liksom i Rigveda ariernas gamla 

 naturdyrkan i bredd med ett mera utveckladt sednare guds- 

 medvetande. Den nuvarande Votjakiska benämningen på 

 (himmelens-) gud är Inmar, men i bönerna anropas gud un- 

 der detta namn endast vid sådana offertillfällen, som stå i 

 sammanhang med jordbruket, och som således äro af relativt 

 sednare ursprung. I Ä;o^a-offer (familie- och byaoffer-) bö- 

 nerna, som utan tvifvel äro de äldsta, träder den gamla, ur- 

 sprungliga dyrkan af naturen i dess omedelbarhet fram i öp- 

 pen dager. I dem anropas icke Inmar utan in-vu eller in. 

 Ordet in (stam inm) motsvarar finska ordet ilma (jemför 

 Votj. sinm = silmä) och betyder himmel, vu åter vatten. Vot- 

 jakerna hafva således, liksom äfven våra finska förfäder, ur- 

 sprungligen dyrkat himmelen (in) såsom gud och derjemte 

 under benämningen in-vii förgudat det himmelska regnvatt- 

 net, som befruktande och vederqvickande nedfaller på jor- 

 den. (Jemför Jupiter pluvius, Indiernas Indra., regnets gud.) 

 Den nuvarande gudabenämningen Inmar' tyckes vara sam- 

 mansatt af ^>^, himmel och mar., hvem, någon, och torde dess 

 betydelse således vara: någon i himmelen. Denna nya be- 

 nämning uppstod utan tvifvel under en sednare period, då 

 Votjakerna begynte uppfatta gudarne såsom personliga an- 

 deväsen. En annan luftens eller himmelens gudomlighet är 

 (juduri mMW«/ = finska jyrinä mummo, åskans gudinna. Ät 

 henne offra Vjatka Votjakerna vid fält-offerfesten (busy vös') 

 ett får och bedja de dervid, att hon måtte bevara grödan 

 för störtregn, åskväder och orkaner. 



I bönerna i\\\ jordens gudomligheter förekomma benäm- 

 ningarna Mukylc'in (eller Mukyldis'in), Mumai. Af dessa gu- 



