Om Turkarnes primitiva kulfur. 



Af 

 Aug. Ahlqtnst. 



ViunbéiT, den bekante orientresanden och orientalislen, 

 liav nyligen ulgifvit ett arbete, benämndt Die 2)rimitive Cul- 

 tnr des Uirho-tatarischen VolJces, anf Grund siwachlicher 

 Forschungen erörtert von Hermann Våmhéry^ Leipzig 1879. 

 Med Turkavnes primitiva kultur menar han den odling, som 

 spontant uppkommit bland dem före beröringen med mera 

 kultiverade folk och före islamismens införande. Såsom källa 

 för kunskapen om denna kultur begagnar han språkets ord- 

 förråd, i det han af benämningarnes på kulturföremålen ur- 

 sprunglighet eller främmande härkomst slutar till de med dem 

 benämnda föremålens inhemska eller främmande ursprung. 

 Arbetet är således på de turkiska språkens område ungefär 

 detsamma som referentens försök öfver de Westfinska språ- 

 kens Kulturord på det finska gebitet, och hr V. tillkännager 

 också uttryckligen, att sistnämnda arbete gifvit honom väc- 

 kelsen till dessa hans undersökningar. Det följande är en 

 skizz, hvari det förnämsta af innehållet i V:s verk i yttersta 

 korthet framställes. 



De turkiska folkens egentliga hemland är vestra hälf- 

 ten af mellersta Asiens stepper, hvilka ännu innehafvas af 

 turkiska stammar. Följaktligen hade deras ursprungliga lef- 

 nadssätt varit nomadiskt, sådant lefnadssället ännu är på 

 dessa stepper. De första husdjuren hos Turkarne redan i den 

 förhistoriska tiden voro nötkreaturet och hästen; det förra 

 af dessa husdjur Airekommer dock numera föga hos de egent- 

 lige steppinnevånarne, utan har det blifvit ulträngdt -^^ fåret. 



