Föredrag vid Finska Vetenskaps-Societetens års- 

 högtid den 29 April 1879. 



I. 



Sammanträdet öppnades af Societetens afgående ord- 

 förande hr v, WiLLEBRAND med följande ord: 



A Finska Vetenskaps-Societetens vägnar får jag önska 

 här välkomna de högtärade damer och herrar, hvilka med 

 sin närvaro vid detta tillfälle velat visa Societetens sträf- 

 vande samma deltagande, som städse tillförene pä denna dess 

 årshögtid kommit henne till del ifrån vår hufvudstads bildade 

 allmänhets sida. 



Under det år, som förflutit sen vårt senaste samman- 

 träde å detta ställe, hafva stora verldshistoriska händelser 

 passerat. Det med Turkarne förda blodiga krig, hvari äf- 

 ven mången Finlands son med utmärkelse deltagit, har nått 

 sitt lyckliga slut med att återskänka friheten åt Balkan-half- 

 öns talrika kristna befolkning, hvilken så många århundraden 

 fått sucka under det nesligaste träldomsok. Det krig, som 

 dernäst hotade att uppblossa emot den af Europas stormag- 

 ter, hvars flottor beherska hafven och som, ifall kriget kom- 

 mit till utbrott, otvifvelaktigt äfven sökt bringa ofrid öfver 

 vårt land, har lyckligen kunnat afböjas. För såväl det ena 

 som det andra af dessa stora resultat hafva vi, hela verlden 

 erkänner detta, att tacka vår högsinte, ädle monarks vishet 

 och moderation. Må vi derföre här främst egna en under- 

 dånig lyckönskans gärd åt den Finska Vetenskaps-Societe- 

 tens Höge beskyddare, hvars 61:sta ålders år i dag under 

 Försynens så underbara hägn lyckligen fylles. Måtte den 

 Högste, som styrer folkens öden, välsigna hans lif med helsa 

 och kraft för sina många underlydande folkslags välfärd! 



