34 



• 

 bör man — om detta alls låter sig göra — härur i siffror 

 bestämma de mått och förhållanden, som för i fråga varande 

 ras äro karakteristiska, hvilka mått sedan yttermera böra för- 

 fullständigas, kontrolleras och exakt bestämmas genom mät- 

 ningar på sådana kranier, som i allmänhet ega de kännetecken, 

 som undersökningen af lefvande varelser lemnat. Då måtten 

 hos enskilda individer i hög grad vexla, så är det naturligtvis 

 nödvändigt att hafva stora serier af mätningar så väl på lef- 

 vande menniskor som på kranier. Om man genom ett dylikt 

 förfaringssätt lyckats bestämma de tyj)iska karaktererna hos 

 en viss ras, gäller det sedan vidare att uppvisa hvilka de upp- 

 blandningar äro, som förorsakat de afvikelser, hvilka man städse 

 märker från den egentliga, urs))rungliga typen. 



I slutet af sistlidne maj månad gjorde jag ett kort be- 

 sök i Stockholm för att inhemta råd i ämnet af docenten G. 

 Retzius^ som för tre år sedan gjort en antropologisk resa i 

 Finland och nu med den mest förekommande välvilja med- 

 delade mig upplysningar ur sin rika erfarenhet. De mått jag 

 beslöt att taga voro följande: 



A. mått på hufviidet. 



a) Cirkulära mått. 



1. Hufvudskålens horisontala omkrets i det plan som 

 går genom glabella. 



2. Afståndet i vertikalplanet längs hufvudets yta emel- 

 lan båda öron öppningarna. 



3. Afståndet i median planet längs hufvudets yta från 

 näsroten till protuberantia occipitalis externa. 



b) Longitudmela mått. 



4. Skallens största längd emellan glabella och protu- 

 berantia occipitalis ext. 



5. Skallens största längd, enl W elek er: ifrån midten 

 emellan tubera frontalia till protuberantia occipitalis externa. 



c) Transversela mått. 

 G. Skallens största bredd: denna faller emellan tvenne 

 symmetriska punkter något öfver öron öppningarna. 



