66 



ste göra skilnad mellan tvenne slag af molekyler, fysiska el- 

 ler grundmolekyler och deraf sammansatta kristallmolekyler, 

 af livilka den normala spjelkningskantlinien P : M kan hän 

 föras till det ena, den anomala tvillingslinien och sålunda 

 ock den opt. linien till den andra. Då nu, såsom naturligt 

 är, ursprungligen en öfverensstämmelse måste egt rum mel- 

 lan dem och i enlighet dermed en parallelism mellan de 

 resp. linierna, måste den partiella divergens, som nu ofta fö- 

 refinnes dem emellan, vara förorsakad af en förändring hos 

 det ena slaget af molekyler, hvarvid den förmodan ligger 

 nära till hands, att en temperaturförändring utgör närmaste 

 orsaken härtill, alldenstund vi på grund af geologiska skäl 

 måste betrakta åtminstone större delen af fältspatsarterna så- 

 som bildade vid högre temperatur. Då nu spjelkbarheten 

 måste anses betingad af sjelfva grundmolekylen, hvilken så- 

 som jag på annat ställe sökt visa (se Öfv. af Finlands geol. 

 förh. II p. 69) hos fältspaten måste hänföras till axelförhål- 

 landet a:b :c= 1,518 : 1 : 1,68, kan tvillingsbildningen och de 

 opt. förhållandena hänföras till kristallmolekylerna, hvilka 

 hos de invuxna kristallerna måste tänkas sammanvuxna af 

 ett lika stort antal grundmolekyler i de tre attraktionsrikt- 

 ningarna (hufvudaxeln och de sneda biaxlarna *), hos de på- 

 vuxna till dubbelt antal i biaxlarnas riktning mot det i huf- 

 vudaxehis riktning, med afseende nämligen på förekomman- 

 det af formen 2p"5ö (=be) hos de förra, p"5ö (bgc) **) hos de 

 sednare. Tänker man sig nu dessa kristallmolekyler sam- 

 manvuxna till tvillingar, så måste den derigenom uppkomna 

 tvillingslinien i allmänhet blifva konstant under det att den 

 genom temperaturnedsänkningen förorsakade förändringen i 

 grundmolekylernas axelförhållaude åstadkommer en föränd- 



*) På grund af förekommandet af det sekundära prismat oopS 

 icke Gop2 måste attraktionsriktningarna i biaxlarnas plan antagas gå 

 parallelt med prisma- icke pinakoidytorna (1. c). 



**) De inom parentlies satta tecknen hänföra sig till det ofvan- 

 nämnda axelförhållandet, de Naumanska tecknen till det hittills bruk- 

 liga axelförhållandet 1,51:1:0,84. 



