76 



beständighet än augittypen, är dock det motsatta förhållan- 

 det antagligare, eller med andra ord pitkäranditen är en 

 uralit med pinakoidal utbildning, hvilket äfven bestyrkes af 

 ett mikroskopiskt preparat, som jag gjort deraf. Detta visar 

 nämligen mycken likhet med den metamorfiska, delvis i horn- 

 blende öfvergångna diallagen uti gabbro från Wambula och 

 Heinola (Mineral. Medd. IV, 18). Den visar t. e. d. ganska 

 stark dichroism : blågrön färg i längdriktningen, gulgrön i 

 tvärgenomskärningen; sönderfaller lätt i fina trådar, och ge- 

 nomdrages på längden af färglösa lameller, hvilka dock icke 

 såsom i diallag från Wambula utgöras af fältspat utan tyd- 

 ligen af qvarz, hvilken äfven i form af stora kristaller före- 

 kommer sammanvuxen med pitkärandit-kristallerna. De äro 

 icke söndersprungna på längden och tvären såsom de i dial- 

 lag från Wambula utan fullkomligt homogena, blott här och 

 hvar genomdragna af i rader stälda små hålrum. 



Till amphiboliternas grupp höra äfven de förvittrings- 

 produkter hufvudsakligen af pyroxen, som äro kända under 

 det gemensamma namnet pyrallolit, och hvilka såsom A. E. 

 Arppe genom en serie af analj^ser utrönt närmast ansluta 

 sig till steatit (Acta Soc. Se. Fenn. Tom V p. 515). Pyral- 

 loliten förhåller sig sålunda till pyroxen på samma sätt som 

 serpentin till olivin och pyrargillit, auralit, fahlunit m. fl. 

 till cordierit. Från denna pyroxenens metamorfosserie borde 

 dock enl. Arppe (1. c. p. 516) pyralloliten från Storgård, 

 redan förut anförd af N. Nordenskiöld (Bidrag till känne- 

 *dom af Finlands mineralier), undantagas på grund af dess 

 afvikande kristallform och dess förekommande tillsammans 

 med oförändrad grön augit. Tar man emedlertid i betrak- 

 tande, att, såsom A. Sjögren (Geol. Föreningens i Stock- 

 holm Förh. III p. 56) vid mikroskopisk undersökning af den 

 Tabergsmalnien i Småland åtföljande olivinhaltiga bergarten, 

 och jag (Öfv. af Finlands geol. förhållanden I p. 41) lika- 

 ledes genom mikroskopisk analys af olivinförande bergarter 

 från vestra Finland funnit, att säger jag olivinen i dessa 

 bergarter måste särskiljas i tvenne varieteter: en färglös, 

 lätt förvittrande, och en grön, mindre lätt förvittrande, så 



