77 



ligger den tanke nära, alt samma förhållande äCven eger 

 rum med pyroxenen, hvaraf man sålunda erhåller en enkel 

 förklaring på det nämnda förhållandet vid Storgård, i det 

 att nämligen här tvenuc varieteter af pyroxen synas före- 

 komma: en färglös, jemförclsevis lättförvittrande och en grön 

 (jernhaltig) mindre lättförvittrande. Äfven i afseende på 

 formen finnes en analogi mellan nämnda olivin- och pyroxen- 

 varieteter, i det ^tt nämligen den grönfärgade, friska augi- 

 ten i likhet med den friska olivinen i diabas från Satakunda 

 är tj-dligt kristalliserad, den i pyrallolit öfvergåugna åter i 

 likhet med den serpeiitiniserade olivinen i gabbro från Tyr- 

 vis mindre tydligt med afrundade, flutna kanter. Det är 

 derföre svårt att med bestämdhet konstatera kristallformen ; 

 emedlertid visar dock en på mineral-kabinettet befintlig stuff 

 af denna pyrallolit temligen tydligt augitens form med öf- 

 vervägande pinakoidala ytor och små prismaytor snedt af- 

 stympade af pos klinodomer (3 p oo och p oo), derigenom 

 skiljande sig från den friska augiten, hos hvilken prisma- 

 och pyramidala ytor äro rådande. Den mikroskopiska un- 

 dersökningen bestyrker denna åsigt. Ett preparat slipadt 

 parallelt med symetriplanet (klinopinakoiden) visar nämligen 

 samma förhållande som den förvittrade malakoliteu från Hen- 

 riksnäs (Öfv. af Finlands geol. förhållanden p. 13) och den 

 i steatit öfvergångna, genom sina kolossala kristaller ut- 

 märkta, af Reusch och Brögger upptäckta enstatiten** från 

 Kjörrestad (Monatsber. d. Akad. d, Wiss. zu Berlin p. 549, 

 18T6), nämligen en nätformig fördelning af den ogenom- 

 skinliga gula förvittringsprodukten parallelt med spjelknings- 

 och afsöndriugsklyftorua med små mellanrum af ännu oför- 

 ändrad färglös klar substans, således samma förhållande som 

 olivin och cordierit visa. Dessa mellanrum blifva mörka i 

 polariseradt ljus mellan korsade nicoler när kristallplattans 

 längdriktning ligger ung. midtemellan apparatens svängnings- 

 plan, således i öfverensstämmelse med augiten. Hos pyral- 

 loliten från Kulla (Kimito) är förvittningen så långt gången, 

 att endast strimmigheten i längdriktningen och afsöndrings- 

 klyfterna på tvären antyda den brungula substansens ur- 



