101 



Med tillhjel]) af uugia turkar lyckades Dodwell få i dagen 

 stycken af doriska kolonner, hvilka väckte hans förundran 

 genom sina dimensioner. Då refflorna voro 13 tum vida, 

 kunde han deraf sluta att kolonnen vid basen haft en dia- 

 meter af 7 fot och 3 tum, d. v. s. betydligt tjockare än Par- 

 thenons. Byggnadssteneu var ganska riktigt, som Pausanias 

 beskrifver den, en sandfärgad, len och spröd poros-sten, bil- 

 dad af musslor och konkretioner. På kolounstyckena sutto 

 ännu här och der spår af en skön livit stuck, med h vilken 

 byggnaden varit öfverdragen och som gett den utseende af 

 marmor. Ännu i senare tid hade ruinen d, v. s. tempel- 

 grundvalen varit utsatt för ödeläggelser af lallioterne eller 

 inbyggarue i Lalla, som derifrån hemtat byggnadsmaterial, 

 medan turkarnes oro vid främlingarnes nyfikenhet förmådde 

 desse resande att afstå från vidare forskningar*). 



Men äfven en formlig expedition har föregått tyskarne 

 på platsen. Efter grekiska frihetskriget utsände franska re- 

 geringen en lärd beskickning under ledning af arkeologen 

 Dubois och arkitekten Bbniet, hvilka uppmätte lemningarna 

 och kommo så långt, att de kunde på papperet utföra en ar- 

 kitektonisk rekonstruktion af Zeus-templet, hvilken finnes pu- 

 blicerad i Blouets praktverk öfver Morea**). Det blef nu 

 ådagalagdt att Zeus-templet varit en dorisk peripteros eller 

 med andra ord, att rundt kring den rektangulära bj^ggnaden 

 gått en kolonnad, och vidare att i byggnadens korta ändar, 

 af hvilka den östra var ingångsfasaden, k(jlonnernas antal 

 varit sex och templet således en hexästylos. Men man fick ock 

 en föreställning om detta tempels kraftfulla, allvarliga, ålder- 

 domliga styl, då man nu mätte kolonnerna och fann att de, 

 med den stora tjockleken vid basen, haft blott den medel- 

 måttiga höjden af 37 fot, medan derutöfver den väldiga epi- 

 stylen och gafvelfältet höjt sig med nästan lika mycket, så 

 att byggnaden från takkammen till grundvalen mätt 68 fot, 



*) Ersch u. Gruber, Encykl. III Sect. 3 Tli. p. 116, 243. 

 **) Expéd. scieutif. de Morée, publ. par A. Blouet. 3 voll. i ti 

 ful., Paris 1831. 



