104 



framför templet, som nyligen blottats, har befunnits lagd med 

 marmorqvadrer af ^j^ alns tjocklek, och af de runda hålen i 

 stenläggningen ser man ännu hvar platanerne sköto upp ur 

 marken. Med marmor var äfven taket lagdt och samma ma- 

 terial hade man användt i bildverken, medan templet föröfrigt 

 var, såsom ock tidigare bemärkts, uppfördt af den lätta poros- 

 stenen, öfverdragen med stuck. Men stucken var, åtminstone 

 på de mest framstående delarne, målad med ornament, hvars 

 konstnärliga utförande ännu uppe vid takbandet väckt for- 

 skarnes beundran. Då man nu återfunnit stycken af alla bygg- 

 nadens lemmar och då arkitekturen är det konseqventaste af 

 allt menniskoverk, har man kunnat göra sig en föreställning 

 af det hela, om hvars styl den bekante ai-kitekten Adler, som 

 var tillstädes vid grundvalens frigörande, fäller det omdöme, 

 att templets ''''totalförhållanden höra till de skönaste vi ega och 

 bära i allo prägel af den stränga organism, som utmärker 

 den tunga och mäktiga forndoriska konsten, men mildrad af 

 ett sällsynt skönhetssinne", — ett icke ringa beröm således 

 åt den okände Libon, eii eleisk byggmästare, som skall hafva 

 gett planen till tempelbyggnaden. Deremot har det förekommit 

 forskarene som om i detaljerna skulle röjas mindre anspråk på 

 fulländadt utförande, en viss provinciel sparsamhet och lik- 

 giltighet, i jemnförelse med byggnadstekniken i Athen*). På 

 samma gång är det dock märkbart att templets utstyrsel blir 

 rikare ju längre arbetet fortskrider, medan väggar och ko- 

 lonner uppföras af simplare material, slö ser man med ])en- 

 thelisk marmor på tak och gårdsplan, så att det förefaller som 

 om templet vuxit allt herrligare i den mon de Olympiska 

 lekarnes betydelse tilltog. På denna tempelbyggnadens lång- 

 samma fortgång har man funnit intressanta bevis i den olik- 

 artade styl, som röjer sig i den arkitektoniska orneringen, 

 t. ex. i lejonmaskerna, som tjenade till dropprännor på tak- 

 bandet. Den sjmes hafva börjat under en gammal, ännu 

 ganska naturalistisk stylperiod, och det blir troligt hvad Pau- 



*) Augsb. allg. Zeit. N:o 52 Beil. (d. 21 Febr. 1877), enl. rap. 

 porter i Deut. Reichsanzeiger. 



