113 



värdefull belysning fynden i Olymj)!;! kunna sprida ej blott 

 på den stora attiska skolan, utan möjligen ock på liittills 

 okända, af henne oberoende riktningar. En tredje serie af 

 konstverk i Zeusteniplet voro meto])erna, af h vilka den fran- 

 ska expeditionen, såsom nämndes, hemfört två hela stycken 

 och ett fragment; den tyska har till dato återfunnit blott ett 

 större och några mindre brotl. I dessa isolerade fyrkantiga 

 marmorskifvor med hög relief och delvis äfven helt fristående 

 figurer Iramstäldes Herakläs' storverk, af hvilka sägnen låter 

 en stor del hafva för sig gått i dessa trakter. Till en bör- 

 jan var den doriske stamhjelten, med anledning af det straff 

 han låtit öfvergå eleernes konung Augeas, icke en i landet 

 vördad heros, men då konung Iphitos återstälde eller instif- 

 tade festspelen, säges han med till hjelp af ett pythiskt ora- 

 kelspråk hafva bragt eleerne att egna äfven Herakläs sin 

 hyllning. Sedermera blef han i sägnen en af täflingslekar- 

 nes instiftare och han firades som den store segervinnaren i 

 brottning och femkamp. Förmodligen till följd af storver- 

 kens antal, som gaf ämne blott åt tolf reliefer, anbragte man 

 metoperna icke, som i andra doriska tempel, mellan trigly- 

 ferna på kolonnadens arkitrav, utan innanför öfver cellans 

 ingångsväggar, sex öfver den östra och lika många öfver den 

 vestra. Då vid tempelbyggnadens fortgång dessa stenskifvor 

 måste insättas långt tidigare än verken i gafvelfälten, till- 

 höra de ock en äldre konstperiod; den af tyskarue i temp- 

 lets pronaos funna metopen, framställande hjelten i beråd 

 att befria Atlas från hans börda, är säkert icke yngre än 

 perserkrigens tid. 



Efter dessa antydningar om de hittills vunna resulta- 

 tens vigt anser jag mig böra tillägga några ord om de för- 

 hoppningar, man kan göra sig för framtiden. Främst vill 

 ■ man väl veta, om det finnes någon utsigt att återbekomma 

 \ ens fragment af det verk, som Hellas och Rom enstämmigt 

 beprisade såsom konstens triumf, Zeusbilden af Pheidias, som 

 tronade i tempelcellans ända och var så kolossal, att om 

 guden hade rest sig, skulle hjessan nått till taket, och utförd 

 i en så upphöjd styl, att konstnären med denna bild sades 



8 



