IV. 



]\iågra blad iir jordbriikskemins liisturia. 



Af A. E. Arppe. 



Det är bekant, att de kemiska forskningarna lemnat vä- 

 sendtliga bidrag till den utvidgade kännedom om naturen och 

 dess verkningssätt, som i så hög grad utmäi-ker det 19:de 

 seklet framför föregående tidehvarf. Dessa forskningar hafva 

 nämligen icke blott lyckats bringa i dagen en oändlig mång- 

 fald af nya föreningar, former och företeelser, att lägga en 

 allt djupare och säkrare grundval för uppfattningen af desam- 

 mas väsende och systematiska samband; de hafva äfven 

 dessa på kemins område utförda undersökningar, ju mera de 

 framskridit, dragit industrins praktiska yrken in i en krets, 

 der de, åtminstone delvis, träffas af vetenskapens ljus och 

 ej mera lika lätt som förut kunna förvillas af skenet från 

 på måfå gjorda rön och utan erfarenhetens ledning uppstälda 

 förslagsmeningar. 



Mera än måhända på andra yrken har kemin utöfvat 

 inflytande på jordbruket : i det hon der infört klarare be- 

 grepp om vextnäringen, har hon med detsamma gjort jord- 

 bruksvetenskapens vigtigaste del beroende af sina forskningar 

 och framsteg. 



Detta kemins inflytande har isynnerhet under de sista 

 decennierna varit märkbart och framträdt såsom en under 

 våra ögon för sig gående omgestaltning af jordbrukets ke- 

 miska läror. 



Hvem känner icke åtminstone hufvuddragen af den re- 

 form, som går och gäller under den frejdade Liebigs namn? 

 Mindre kända torde deremot reformens förelöpare vara, min- 

 dre bekanta deras ansträngningar för samma frågors lösning, 



