123 



iniiidre l)ekant med etl ord del gnmdläggningsarhete, h varpå 

 Liebig uppförde sin beiuidraiKsvärda^ jordbrukslära! 



Vår tids vetenskap, som med hvarje dag riktar sig med 

 nya upptäckter och skördar nya lagrar, bekymrar sig kanske 

 uiindre, än tillbörligt vore, om ftiregångarenas Hit och möda 

 och gör sällan rättvisa åt deras framgångar. Det är dock i 

 deras forskningar, som' fröet bör sökas till de vetenskapens 

 frukter, hvaröfver vår tid fröjdar sig; likasom våra förfäder 

 hafva del i de skatter, vi hemta från våra odlade fält, så 

 hafva vi dem äfven att tacka för det väsendtligaste i vårt 

 vetande, för den rika massa af erfarenhetskunskap, de till oss 

 öfverlemnat. 



I alla fall är det dock blott med stor tvekan jag för- 

 dristar mig att vid detta solenna tillfälle föredraga några 

 blad ur jordkrukskemins förgångna dagar, från de tider, då 

 denna vetenskap gjorde sina första försök att ställa läran 

 om vextnäriiigen på en fastare grund och för vextodlingens 

 ändamålsenliga bedrifvande sökte linna någon ledtråd i det 

 mörker, hvari okunnighet, vidskepelse och fördomar insvept 

 detta vigtiga och betydelsefulla yrke. 



Jordbruks- eller Agrikulturkemin är en vidlyftig veten- 

 skap. De blad jag derur valt till föreläsning för i dag, be- 

 handla de olika åsigter, som under tidens lopp velat göra 

 sig gällande angående en för jordens odling synnerligen vig- 

 tig fråga. Men för att vinna nödvändig begränsning för äm- 

 net och derjemte måhända äfven väcka för det samma något 

 deltagande hos ärade åhörare hai- jag såsom källa för fram- 

 ställningen hufvudsakligen begagnat den litteratur, hvarur vi 

 här i landet alltid hemtat och fortfarande hemta vårt ve- 

 tande i jordbrukets läror, nämligen den svenska jordbruks- 

 litteraturen. Denna litteratur är rik och aktningsbjudaude: 

 det är en källa, som troget återspeglar de under olika bild- 

 ningsskiften hos de stora kulturfolken vexlande lärorna, men 

 tillika öfverflödar af ymnig erfarenhetsvisdom, trägen forsk- 

 ning och en djupt fosterländsk sedlig stämning. 



Inom det område af naturforskningen, som vi sålunda 

 beträda, är det en fråga, som ljuder högt öfver alla andra. 



