134 



sin näring, och en god jordmon är egnad att nära alla slags 

 vexter; denna lära, som gick ut på att ställa jordbruket på 

 alldeles nya grunder, vann i sjelfva verket många anhängare, 

 äfven bland praktiska jordbrukare, och har äfven i svenska 

 jordbrukslitteraturen åtminstone en ryktbar representant att 

 uppvisa. Det var den genom sitt tragiska slut allmänt kände 

 lifmedikus hos Konung Fredrik, D:r Alexander Blackivell, som 

 uti en skrift: Försök till landtbrukets bättring i Sverige pla- 

 gierade Tull och utgaf dennes läror för sina egna. Under 

 den politiska förföljelse, för hvilken Blackvs^ell blef föremål 

 och offer, skulle hans jordbruksteori äfven nedgöras såsom ^för 

 riket skadlig, oanständig och otillbörligt djerf.'"' Det var do- 

 centen i matematik vid Universitetet i Upsala Lars Julius Kul- 

 lin, som ■'■'på anmodan och befallning'' åtog sig detta värf och 

 i en afhandling, med titel: Oväldiga Tankar öfver Then af 

 Herr Doctor och Lifmedicus Alexander Biackwell utgifna Trac- 

 tat under namn af Försök till landtbrukets bättring i Sverige, 

 utförde uppdraget med all den hätskhet. man möjligen kunde 

 begära. Han begagnade sig för att krossa sin motståndare 

 af de redan anförda äldre teorierna för vextnäringen och an- 

 litade såsom hufvudsakligt dokument en då nyligen i Tysk- 

 land utkommen prisskrift i ämnet, författad af D:r Kulbel, 

 kungl. polsk medicus i Sachsen, hvarom snart några ord. 



Emellertid hade den insigt vaknat, att frågor hörande 

 till jordbruket i allmänhet ej kunde ensamt genom resonne- 

 manger och den på fältet vunna dagliga erfarenhet lösas, utan 

 fordrade experiment och på dem grundad systematisk utred- 

 ning. Styrelserna insågo äfven, hvilken stora vigt som låg 

 på denna utredning, såsom innebärande vilkoren för den vig- 

 tiga näringens framskridande, I öfverensstämmelse med den 

 tidens bekanta nyttighetssträfvanden inrättade man vid Uni- 

 versiteterna lärostolar, der ekonomi och landthushållning skulle 

 föredragas — den första redan 1727 i Halle, 1741 i Upsala, 

 1747 i Åbo, 1751 i Lund; sällskaper för befordrande af jord- 

 brukets ändamål stiftades, de första i Dublin och Bern, ve- 

 tenskepsakademierna begynte ej blott i sina akter intaga af- 

 handlingar i ekonomiska ämnen, utan utfäste äfven pris och 



