137 



raliska ämnena komma i vexterna, antingen såsom färdigbil- 

 dade och u|)plösta i vattnet och derur genom vegetationspro- 

 cessen alökiida — eller om de dervid genom vattnets fiirvand- 

 ling först frambringas — så finner man lätt, att Gadds stånd- 

 punkt är den enda rätta. Kewenter försvarar emellertid Wal- 

 lerii lära med öfverlägsen säkerhet; jorden i vexterna är ur 

 vattnet icke educerad, utan producerad, det bevisa många för- 

 sök, det bevisar också den omständigheten, att vexterna, om 

 de innehölle verkliga jordarter, vore till föda för menniskor 

 och djur alldeles otjenliga, ty stenar och sand skulle väl in- 

 gen mage kunna smälta, utan de mineraliska jord- och sten- 

 partiklarna, som i djuren äro, genereras af de cirkulerande 

 vätskornas konstituerande delars transposition, då de i sin 

 gång blifvit retarderade eller stagnerat, derföre äro ock alla 

 calculi anlmalium volatile i eld, så är det ock med det jern, 

 som auctor tror att kan intränga i vätskorna, det är der tvert- 

 om productum, icke eductum. Den enfaldiga satsen, att sal- 

 petern ökar kylan i jorden, som vi anträffade hos Dahlman 

 Eskilson, hyllas äfven af Wallerius och försvaras af Kewenter, 

 medan Gadd bevisar dess orimlighet. Den verkliga framtids- 

 tanke, som Gadd uttryckte, då han sade, att kärr och myror 

 äro hos oss verkliga gödselstackar, samlade redan från Odins 

 tid, och hvars riktighet en noggrannare undersökning om kärr- 

 jordens sammansättning på ett så utmärkt sätt bekräftat, för- 

 kastas af hans stränga recensent och betecknas såsom ett pryd- 

 ligt, föga gagnande infall. Af hela recensionen framgår, atl 

 Gadd i många stycken uttalat sjelfständiga och sunda åsigter, 

 och den beskyllning för plagiat, hvarmed Kewenter börjar sin 

 kritik, kan med goda skäl tillbakavisas. 



Det är i sin ordning att här något närmare redogöra för 

 jGadds framställning af vilkoren för jordens fruktbarhet. Han 

 genomgår kritiskt de vigtigaste äldre åsigterna i ämnet och 

 visar deras ensidighet, ''"'så vida man ej enfaldigt följt natu- , 

 jrens lagar, utan mera en ogrundad inbillning och förhastade 

 'tankar.'"'' Han erkänner ej, att ett eller annat slag af salter 

 skulle hafva förmåga att öka jordens fruktbarhet, anför dock, 

 det han funnit en utspädd lösning af salpeter verka mycket 



