141 



åkerbrukskemi, var den såsom oriktig redan nog allmänt er- 

 känd; han vidhöll den icke dess mindre; kolsyrans tillvaro 

 såsom ett eget sjelfständigt ämne bestred han likaså, oaktadt 

 allt hvad Bergman och Lavoisier derom bevisat. I full öf- 

 verensstämmelse med denna sin konservatism säger han i för- 

 ordet till nämnda 4:de uppLaga: ""''Grunderna äro och för- 

 blifva desamma, som de varit, utan annan ändring, än hvad 

 tillförlitliga decouverter vid handen gifvif"'; — men det for- 

 drades mycket, för att en decouverte skulle synas tillförlitlig 

 för en man, som ännu 1787 ansåg det vara klart, att vatt- 

 net under sin rörelse i vexten till jord förvandlas och att 

 vegetabilierna hafva alla sina konstituerande delar af vatten 

 och alltså tillika sitt salt och oljaktiga ämne, äfveusom det 

 jordiska; 1751 kunde han till stöd för denna sin åsigt an- 

 föra ej blott den poetiska tanken om vattnets lifvande ver- 

 kan på all vegetation, utan äfven ur Pauli förra bref till de 

 Korinther framhålla, hurusom der ej talas om andra vextnä- 

 ringsämnen efter planteringen, än ''Men gudomliga vattningen 

 och välsignelsen*'; han kunde då ännu taga till hjelp några 

 gamla experiment, men 1787 hade dylika argument efter 

 Bergmans kritik och Scheeles och Lavoisier arbeten, förlorat 

 allt värde och voro ej mera vittnesgilla. 



Saknaden af ett säkert analytiskt underlag för teorierna 

 utgjorde hos de äldre jordbrukskemisterna en väsendtlig brist, 

 mycket kännbar äfven hos Wallerius, ehuru han sjelf både 

 på torra och våta vägen hade bestämt vexters sammansätt- 

 ning i allmänhet och med reaktionsprof sökt karakterisera 

 sina vsgetabiliska jordarter; denna brist afhjelptes, så godt 

 det den tiden var möjligt, af Riickert i Tyskland och Tor- 

 bern Bergman i Sverige. Samma år som Gradd begynte ut- 

 gifva sin '""Inledning till Svenska Landthushållningen'''' eller 

 1773 vann Bergman i vetenskapsakademin i Stockholm det 

 dubbla priset för en afhandling om Jorclmonernas hufvucl- 

 sakliga karakterer och iitvägarne att förbättra ofruktsamma 

 jordarter. Han anför reaktioner på torra och våta vägen 

 för kalkjord, magnesia, lerjord och kiseljord, beskrifver huru 

 kolsyran eller luftsyran utdrifves ur kalksten och utreder, att 



