Om stamväxternas öfverjordiska stamformer. 



(Meddeladt af S. O. LiMtBERG den 23 September 1867.) 



Såsom bekant är, indelas numera temligen allmänt växt- 

 riket i tvänne stora hufviidafdelningar: Stam- (Cormo-) och 

 Bålväxter (Thallophjta). Till den förra hänföras alla fröväx- 

 ter och de s. k. Heteronemece bland sporväxteriia, d. v, s. orm- 

 bunkarne och mossorna, alla gemensamt utmärkta genom de- 

 ras i de flesta fall tydliga stam, vare sig denna höjer sig öf- 

 ver jordytan eller ej; endast de öfverjordiska skola tagas i 

 skärskådande i detta lilla meddelande. 



Sedan långt tillbaka indelas fröväxternas öfverjordiska 

 stammar i strå, stjelk och trädstam, af hvilka dock den första 

 ansågs uteslutande tillhöra de enfröbladiga (Monoco^y/eJonco?), så- 

 som t. ex. gräsen, ända tills för några år sedan Prof. Akeschoug 

 i sin oöfverträffliga Lärobok i Botanik 11 till fullo ådagalade 

 att dessa tre olika slag finnas alla lika väl hos de två- som 

 hos de enfröbladiga växterna, ithy att Flockväxternas {Um- 

 belliferce) pipstjelk alldeles motsvarar strået bland Monocotyle- 

 donece, en åsigt som säkerligen skall för alla tider blifva be- 

 ståndande. Deremot hafva vi förgäfves så väl i detta arbete, 

 hvilket i afseende på logik och klarhet i framställningen får söka 

 sin like i alla länders litteratur, som i alla andra oss tilloän<>- 

 liga letat efter någon antydning om att samma tre slags olika 

 stammar skulle förekomma äfven hos de högsta af sporväx- 

 terna. 



Om vi jemföra de olika former hvarunder ormbunkarnes 

 stam visar sig, så finna vi visserligen hos våra inhemska for- 

 mer blott ett enda slag, nemligen den underjordiska rotstoc- 

 ken 5 endast vår bekanta Onodea Struthiopteris lemnar en gan- 

 ska svag antydning om tropikverldeus herrliga ormbunksträd 

 dcrigenom att hon är försedd med en ett par eller tre tum 

 hög, tjock och upprat trädstam. 



Men om vi undersöka den cftcndomliga stammen hos våra 



