Skafgräs (^Equiseta)^ bildad dels af eu djupt nere i jorden kry- 

 pande rotstock, dels af från densamma uppskjutande öfverjor- 

 diska grenar, vanligen sterila och fruktbärande från samma 

 stam, så finna vi alla dessa delar sammansatta af mer eller 

 mindre korta och inuti ihåliga leder, hvilkas öfre kant tjenar 

 till fäste för temligen talrika blad, sittande i krans och hop- 

 vuxna så, att de bilda en gemensam slida, omfattande basen 

 af den ofvanför stående stamleden. Vi hafva sålunda här hos 

 Equiseta den stamform som kallas strå, liksom hos gräsen och 

 flockväxterna utmärkt derigenom att hon är sammansatt af 

 en mängd inuti ihåliga och från hvarandra afstängda leder, 

 som omgifvas af bladslidor. Visserligen bildas dessa skafgrä- 

 sens bladslidor ej af ett enda blads omslidande bas, utan af 

 flera kranssittande och hopvuxna blad, men detta förhållan- 

 de kan ej gerna inverka på vårt begrepp om sjelfva stammens 

 egentliga natur, iy hvarför skulle det ej lika väl på strået 

 som på stjelken och trädstammen kunna finnas både krans- 

 sittande och skiftevisa blad? Erkänner man icke Equiseta^s 

 stam för strå på grund af deras blads olika förhållande, så 

 måste man följdrigtigt skilja mellan två olika slag af stjelk- 

 och trädstam, allt efter som de uppbära skiftevisa eller krans- 

 sittande blad. I thy fall borde vi äfven anse stjelken hos 

 Convallaria verficiUata vara någonting annat än den hos C. Po- 

 lygonatum och multiflora. Och huru ofta finnes ej både krans- 

 sittande och skiftevisa blad på en och samma stam! Att un- 

 derslägtet Hippochwfe Mild., dit Equisetum giganteum (ända till 

 36 fot hög), Equ. hyemale m. fl. höra, eger två-, möjligen äf- 

 ven fleråriga strån, bör ej eller utgöra något vigtigt inkast 

 häremot, ty af samma skäl skulle ej eller det jättehöga och 

 ofta greniga bambusröret kunna kallas strå. 



Men lika väl som vi tro oss hafva nöjaktigt bevisat att 

 Equisetacew's stam rättast bör uppfattas som en egendomlig- 

 form af strå, likaväl, ehuru dock ganska sällan, finnes hos ut- 

 ländska ormbunksformer en stam motsvarande stjelken. Ty 

 hvad menas väl med stjelk? En enårig, vanligen grön och 

 saftfull slam (eller stamskott från en rotstock), som är ole- 

 dad, inuti tät och endast mera sällan omgifven af bladslidor 



