10 



I närmaste sammanhang med ofvanstående befinner sig 

 frågan: äro ormbunkarnes stamblad stam- eller bladortjaner? 



I sin Philosophia botanica sid. 42 ger oss Linné följande 

 bestämning på stamblad: ''''fröns, trunci species, ex ramo coadu- 

 nalus folio et swpius fructificatione, propria Filicibus el Palmis'^'', 

 hvaraf tydligen framgår att han dermed menade en thalloid 

 bildning och ej endast blad, ehuru det sednare exemplet Pal- 

 mer är mindre väl valdt. Efter honom hafva varit och äro 

 ännu i dag åsigterna mycket delade, så att, då Hofmeistek, 

 som först iakttog stambladens hos ormbunkarne tillväxt i spet- 

 sen, på grund häraf förklarade dem för stamdelar, uppträdde 

 Pringsheim deremot och ansåg dem vara blad. 



Alla ormbunkarnes bladlika organer synas oss dock icke 

 vara af samma ursprung, ty Lycopodiacece, Selaginellacece, dit 

 äfven Isoetes måste räknas, och Equisetacece hafva ganska sä- 

 kert äkta blad, då deremot de öfrigas {Marsiliaceie och Poly- 

 podiacece) äro mera tvist underkastade. 



Bräkenformerna (Polypodiacea.') och Vattenormbunkarne, 

 såsom Pilularia, ega stamblad som i knoppen äro inrullade, 

 hvarigenom den vegeterande spetsen, liksom en knopp af sina 

 fjäll eller de inre bladen af de yttre, skyddas af den mera 

 utvecklade delen med dess hinnaktiga fjäll. Denna tillväxt i 

 spetsen talar för stambladens stamnatur, ty djdika bållika 

 (thalloida) grenar finnas äfven hos fröväxtei-na, såsom hos Pliyll- 

 anthus m. fl. Bräkenarternas stamblad äro dessutom visser- 

 ligen fruktbärande, men motsvarande exempel saknas ej hel- 

 ler hos de högre växterna, såsom den abnormt utbildade blom- 

 axeln hos Tuppkammen (Ce/osm), Lackviolen m. fl. visar. Vi 



groningen omedelbart utvecklar den nya stammen och i hvars neder- 

 sta ända han sjelf ingår såsom integrei-ande beståndsdel. Sporerna 

 hos Marsi/iacew, denna den liögsta familjen blaud alla sporväxter, när- 

 ma sig äfven till fröen ej obetydligt genom deras groddvårta. 



Vi skulle derför föredraga att kalla fröväxterna Uymenococceie och 

 sporväxterna dyvmococcece , såsom äfven benämningen Uhiztmbryonalce fram- 

 för DicutykOuneic Och Ar rlnzembri/ona/a; framföi" Munoctitijkdonece. Ofvergän- 

 gen från frö till Pellim groddspor bilda Sphmrembri/unat(e, hvilka såsom 

 en lägre utvecklingsgrad böra fördelas både på HMz- och Avrhizembryu- 

 natte. 



