22 



talat sina tankar (se Öfversigten för 1864— 1SG5). Det be- 

 kräftar sig äfven af Merkels undersökningar, alt Lei)sii trans- 

 skriptionsmetod, oaktadt de förbättringar och förklaringar dess 

 berömde upphofsman efterhand sökt gifva densamma, icke når, 

 ja icke ens kan fullkomligt nå sitt syftemål: "''eine phoneti- 

 sche Zeichenschrift ist die Lepsius'sche nicht, sie trägt das 

 Gehörte nicht genau nach seinem Mecanismus auf das Papier 

 uber, und es wiirde die Orthoepie, wenn sie sich einer sol- 

 chen Transskription anvertrauen wollte, oft genug in iibler 

 Weise in die Irre gefuhrt werden. An konventionelle Zei- 

 chen, z. B. an die des römischen Alphabets, kniipfen sich im- 

 mer verschiedene Schwankungen und Fehler der Aussprache. 

 Die römischen Buchslabenzeichen lassen sich nimmer so fixi- 

 ren, dass dadurch eine Einigung der Sprachforscher verschie- 

 dener Nationen erzielt wiirde.''' Hafva nu, såsom obestridligt 

 är, de latinska bokstäfverna ett ganska olika uttal hos skilda 

 folk, huru mycket mer de grekiska! Genom en förening af 

 dessa elementer blir osäkerheten än större, oberäknadt det 

 vidriga utseende, hvari en slik blandning ter sig för blicken. 

 Må man, för sakens egen framgång, ändteligen upphöra att 

 söka vinna tvenne divergerande syftemål på engång, eller en 

 figurativ ersättning för ett gifvet språks både skrift och klang; 

 ty detta är lika omöjligt, som att se med örat eller höra med 

 ögat. A ena sidan bör man endast sträfva till att noggrannt 

 kopiera ett fremmande alfabet, med dess dygder och bristfäl- 

 ligheter, i ett bekantare ; å den andra endast att beteckna dess 

 fonetiska innehåll såsom sådant. En lycklig lösning af denna 

 sednare uppgift vore isynnerhet af vigt för sådana språk, de 

 der sakna litteratur och, så att säga, icke finnas till utom i 

 det talade ordet. Dock tviflade professoren, om det ens i 

 nyssnämnda fall kunde anses praktiskt att, såsom Merkel och 

 före honom Brucke, bilda helt nya fantasibokstäfver utan rin- 

 gaste sammanhang med redan häfdvunna, om ock förorenade 

 ljudbeteckningar. Måhända kunde äfven för detta rent fone- 

 tiska behof t. ex. det romerska alfabetet fjena till utgångs- 

 punkt, dock med iakttagande att, för varnings skull emot ett 

 obetänksamt paralleliserande, ingen enda af dess former blefve 



