38 



i verkligheten ingen kropp påfunnits af dem, som kristallise- 

 rar sig i dessa grupper, och hos hvilken skulle saknas oktae- 

 dern, tetraederu, prismorna eller pinakoiden, så se vi häruti 

 en ny slags bekräftelse för tillvaron af ofvannämnde lag för 

 vinklarna i samma zon. 



Under min vistelse i Paris förliden sommar, meddelade 

 jag Herr Descloizeaux mina tvifvel öfver rättmätigheten af 

 hans påstående, att harmotomens kristaller skulle tillhöra 

 rhombiska systemet. Jag grundade dessa tvifvel derpå, att 

 harmotomens kristaller visade just den meroédrie, som jag- 

 funnit böra icke existera som sjelfständig grupp, och påstod 

 med anledning häraf, att dess kristallform måste tillhöra mo- 

 noklinoedriska systemet. H. Descloizeaux bestred först detta 

 påstående på den grund, att optiska axlarnas plan delar i två 

 lika delar vinkeln mellan vertikala prismats ytor, alldeles som 

 det bör vara i rhombiska systemet, då deremot dessa ytor, 

 enligt min uppfattning, skulle höra till den orthodiagonala zo- 

 nen och ingen grund då funnes för ett sådant läge för detta 

 plan. Likvisst företog H. Descloizeaux dagen derpå en ny 

 undersökning af harmotomens optiska egenskaper, hvarvid be- 

 fanns, att optiska axlarna förete den korsvisa dispersion, som 

 är karakteristisk för monoklinoedriska systemet. Nya nog- 

 grannare mätningar utvisade äfven, att vinkeln mellan det 

 förra rhombiska prismats ytor icke delas jemnt i tu af opti- 

 ska axlarnas plan. Vid kristallernas uppvärmning uppstod 

 en ganska märkbar vridning af optiska axlarnas plan kring 

 den spetsvinkliga bissektrisen, som sammanfaller med ortho- 

 diagonalen. Härvid var synnerligen att anmärkas, att denna 

 vridning icke följde omedelbart med uppvärmningen, utan 

 skedde någon stund efteråt, ett phenomen, som ännu icke blif- 

 vit någonsin observeradt, och som vi tillsvidare icke kunna 

 förklara. Någon tid efter afkylningen intogo optiska axlarna 

 åter sina ursprungliga lägen. 



Det är att anmärkas att harmotomens monoklinoedriska 

 karakter befanns yttermera bekräftad derigenom, att blott den 

 ena af den för detta rhombiska prismans ytor befanns vara 

 spaltyla. 



