höll på livarje droppe en tusende-, en tiotiisende-, en hundni- 

 tusende- eller en niilliondedels droppe. 



Davaine har äfven gjort injmpningsförsök å djur, dem 

 erfarenheten visat icke vara mottagliga för mjeltbrandsgiftet, 

 och fann liärvid, att t. ex. höns blefvo oskadde, ehuru dels 

 fem dels tio millioner gånger större massor insprutats i deras 

 blod, än som var tillräckligt att döda ett marsvin. 



F. v. Willebrand. 



Om inverkan af förbränning \)fi djurorganismen. 



De förändringar, som inom organismen uppstå i följd af 

 förbränning, hafva hittills varit endast ofullständigt kände. 

 Man har i allmänhet fästat sig endast vid den skada, som 

 träffat huden, och har velat derifrån härleda de för öfrigt min- 

 dre konstanta afvikelser, dem man funnit i inre organer. Man 

 har tillika i förbränningen velat finna en återverkan på nerf- 

 systemet och har trott sig deruti kunna söka förklaringen till 

 de ofta våldsamma sjmptomer, som åtfölja en svårare för- 

 bränningsskada. Det torde derföre icke sakna intresse, att 

 se eu redogörelse öfver de experimenter, hvilka d:r Wertheim 

 nyligen anställt i detta hänseende å lefvande djur, och de re- 

 sultater, hvilka han på grund af dessa undersökningar vunnit. 

 Desamma anställdes på hundar sålunda, att bröstet och öfre 

 delen af buken blefvo bestrukna med terpentin och derefter 

 antände. Medelst en thermometer, som infördes i ett ungefär 

 tre tum från brandytan bildadt sår och som inskjöts ända till 

 brandstället, bestämdes först den normala temperaturen, hvar- 

 efter dess stigning kunde med lätthet observeras. Anmärkas 

 bör, att djuren naturligtvis vore bedöfvade, dels medelst in- 

 sprutning af opiitinktur, dels chloroformiserade. Förbrännings- 

 försöken förnyades flere gånger efter hvarandra, för att finna 

 till hvilken höjd temperaturen öfverhufvud skulle höja sig. 1 

 stället för förbränning användes äfven i en del fall förnyade 



