10 



bcgjutningar med sjudande vatten. Alla djuren dogo antin- 

 gen efter några timmar eller åtminstone inom några dygn. 



Kroppens temperatur, som vid under huden anställd mät- 

 ning utgjorde 35'-' C, steg i följd af upprepade förbränningar 

 ända till 73° och hade, om ännu en mera intensiv hetta blif- 

 vit använd, sannolikt stigit ännu högre. Temperaturen sjönk 

 efter hvarje försök i början hastigare, vid de förnyade för- 

 bränningarne långsammare och fordrade en tid af omkring en 

 timme, för att åter gå till det normala förhållandet. På ett 

 afstånd af omkring två tum från förbränningsstället bibehöll 

 sig temperaturen under hela försöket på sin normala höjd. 



Vid mikroskopisk undersökning af huden befanns het- 

 tans inverkan hafva sträckt sig blott till öfverhuden och rete 

 Malpighii, medan den egentliga huden var oskadad, med un- 

 dantag deraf att oregelbundna massor af melanin bildat sig 

 längs de finare blodkärlen. Denna melaninaflagring förekom- 

 mer blott vid förbränning af lefvande djur, medan den sak- 

 nas hos döda djur, hvilka utsättas derför. 



Hos alla de djur, der en förbränning blifvit verkställd, 

 anträffades njurarne förändrade sålunda, att, utom en stark 

 blodfyllnad, deras epithelier voro svällde och grumliga samt 

 de Malpighiska kapslarne och urinkanalerna fyllde dels med 

 blodkristaller, dels med sammanhopade blodkulor. 



Det vigtigaste och mest intressanta resultatet af dessa 

 undersökningar är upptäckten af en konstant förändring i blo- 

 det. Om man ur en ven hos ett föi*brändt djur samlar blod, 

 visar det redan efter en half timme, utom de normala blod- 

 elementerna, ett stort antal rundaktiga kroppar af 0,ooi — 0,oo4 

 mm. i diameter, hvilka till sina egenskaper förhålla sig så- 

 som röda blodkorpuskler. Deras antal är lika stort eller t. o. 

 m. större än de normala röda blodcellernas. Dessutom inne- 

 håller blodet en stor mängd i delning stadda röda blodkor- 

 puskler, från hvilka de nu nämnda kropparne afsnört sig samt 

 ett förökadt antal färglösa blodceller. Detta befund, som an- 

 träffas i djurets hela blodmassa, öfvercnsstämmei' fullkomligt 

 med de förändringar, hvilka Max Schultze vid uppvärmning 

 af djur- och mcnniskoblod till 52° C. och dcröfvcr funnit för 



