11 



sig gå vid undersökning på mikroskopets uppvärmda objekt- 

 skifva. Dessa förändringar inom blodet, hvilUa ursprungligen 

 framkallas i den omedelbara närheten af förbränningsstället, 

 meddelas derifrån kroppens hela blodmassa. 1 dem torde 

 man nu kunna söka förklaringen till flerc af de ofta svåra 

 svmptomer, hvilka observeras efter våldsamma förbränningar. 



O. Hjclt. 



Om klå mjölk och dess giftiga egenskaper. 



Under sin vistelse i Giessen, år 1862, blef prof. Mosler, 

 såsom läkare, kallad till en famille, inom hvilken modren och 

 tre barn efter förtäring af tilbunka insjuknat uti en häftig mag- 

 inflamniation, under det att deremot fadren, som ej deltagit i 

 måltiden, förblef frisk. Modren, som förtärt det öfversta lag- 

 ret, var svårast sjuk. Alla voro likväl så matta och orkes- 

 lösa, att de icke kunde lemna sängen. Dagen derefter befunnos 

 patienterna lida af belaggd tunga, äckel, smärtor under brö- 

 stet, uppstötningar och elak, sur smak. Ett ingifvet kräkme- 

 del åstadkom rikliga uppkastningar, hvarpå diarrhé, och efter 

 två dagar tilllriskning följde. 



På tillfrågan om den förtärda mjölkens beskaffenhet, be- 

 rättade modren, att den på sin yta haft en mörkblå hinna, 

 som man ej vårdat sig om att borttaga före måltiden^ äfven 

 hade den visat en egendomlig elak smak. En djlik tilbun- 

 ka, som framvistes, befanns på sin yta hafva en tre linier 

 tjock blå hinna, samt äfven djupare ned vara af ljusblå färg. 

 Mikroskopet visade i den blåa hinnan en mängd delvis blå- 

 färgade svampbildningar. 



Ehuru blåfärgad mjölk redan ofta förut blifvit observe- 

 rad, är likväl ofvananförda fall anmärkningsvärdt, såsom den 

 första i litteraturen anförda förgiftning medelst blå mjölk. 



Genom förtäring af en mängd växter kan nemligcn, så- 

 som både landtbrukare, bolaniker, kemister och läkare nog- 

 .'^amt iakttagil, mjölk ej blott färgas blå, ulan älven gul eller 



