16 



hypotes i de nyaste iindersökningarne rörande solfliiekarne 

 och deras rörelser. Genom diskussion af Carringtons obser- 

 vationer har han sökt leda i bevis, att dessa Häckar ilro för- 

 djupningar i fotosferen och icke öfver densamma sväfvande 

 moln, såsom man hittills velat antaga. Härigenom förklaras 

 den olikformighet i solfläckarnes rörelse, som yttrar sig i en 

 skenbar förflyttning af solfläcken i rigtning från solskifvans 

 medelpunkt och hvilken andra tillskrifvit ljusstrålens brytning 

 genom solatmosferen. Afräknas denna förflyttning, såsom sig 

 bör, och bedömmes solens rotation efter den sålunda korrige- 

 rade rörelsen hos fläckarne, så framgår ett oväntadt resultat. 

 Det visar sig nemligen, att rotationen är olika för olika pa- 

 rallelcirklar, sålunda att hastigheten är störst vid eqvatorn 

 men aftager beständigt emot polerna enligt en enkel matema- 

 tisk lag, som kan uttryckas genom formeln 

 m = 857',6— 157',3sin^ ;,, 

 der m är dagliga rörelsen och X latituden. Enligt denna for- 

 mel fulländar en punkt vid soleqvatorn sitt omlopp på 25,2 

 dygn, hvaremot rotationstiden vid 45° latitud är 27,7 och vid 

 polerna 30,8 dygn. En sådan olikhet i omloppstiden för skil- 

 da delar af solytan - förutsatt att den genom fortsatta ob- 

 servationer blifver med säkerhet konstaterad — utgör onekli- 

 gen ett vigtigt argument för den af Faye uppställda hj^potesen. 



L. Lindelöf. 



Om lådans iiaiiir. 



Anmärkningsvärda försök hafva öfver detta ämne blifvit 

 anställda af Frankland. Redan år 1861 hade han beskrifvit 

 den verkan ett förminskadt tryck åstadkommer på några för- 

 bränningsfenomen och härledde deraf den lag, att förminsk- 

 ningen i lyskraften hos en gas- eller ljuslåga är proportionel 

 till förminskningen af det atmosferiska trycket. Några senare 

 försök föranledde tvifvelsmål öfver den allmänt antagna och 

 till först af Davy framställda teori, att en gaslågas och i all- 



