29 



I. II. 



Kiselsjra. . . . 49,31. 49,31. 



Lerjord 19,26. Al \ 19,26. 



„ . . . . . .„,.... .^ 15,51. 



Magnesia. . . . 6,12. 6,47. 6,30. 



Kalk — 8,14. 8,14. 



Natroii och kali — • — 0,35. 



Vatten 1,13. — 1,13. 



100,00. 

 Denna analys visar icke, om den ifrågavarande grön- 

 stenen är en diabas eller diorit, såsom man finner, om man 

 sammanställer den med de af Zirkel i hans Lehrbuch der Pe- 

 trographie (II p. 9 och 82) nppgifna analyser. — Likväl synes 

 mig den höga kalkhalten och den höga spec.vigten (2,898 — 

 2,996) snarare tala för mineralblandningen labrador och augit 

 (diabas) än oligoklas och hornblende (diorit). Äfven förhål- 

 landet för blåsröret och till syror talar derför: den smälter 

 nemligen lätt till en mörk kula, samt sönderdelas till en del 

 af saltsyra. 



3. liulersökniiig af en förvittrad bergart från trakten af 

 Helsingfors. Ett stycke norr om ofvannämnda grönstensgång, 

 invid den till Sörnäs gående jernvägen, anträffas en bergart, 

 som till följe af en stark förvittring erhållit ett högst egen- 

 domligt utseende. Den visar sia: vid närmare undersöknina: 



CO o 



ögonskenligen från början hafva utgjort en grönstensart, hvil- 

 ken genom att hafva varit utsatt för atmosferens förstörande 

 inverkan undergått eu betydlig förändring. Den företer nem- 

 ligen bredare och smalare parallela gångar, de sednare san- 

 nolikt utliggare af de förra, samt strykande ung. från O — V 

 med omkring 80° lutning mot S. På hela södra sidan är den 

 blottad, hvilket förklarar atmosferens starka inflytande. Här 

 och der finner man ännu temligen friska brottstycken af den 

 omgifvande graniten (af 1 — 6" storlek) löst inbäddade i den 

 förvittrade bergmassan, tydligen utvisande dess eruptiva na- 

 tur. Till en del bibehåller bergarten ännu så mycket af sitt 

 ursprungliga utseende, att texturen kan skönjas, och denna 



