30 



befinnes då vara dels i det närmaste tät, dels porfyrartad ge- 

 nom afskiljandet af små svarta pyroxennålar, hvilka genom 

 längre framskriden förvittring antaga en ljusare färg, och slut- 

 ligen helt och hållet försvinna, hvarigenom bergarten på ytan 

 blir porös och uppluckrad. För öfrigt ådagalägges dess star- 

 ka förvittring af den ringa hårdheten, till följe hvaraf den 

 med lätthet låter skära sig med knif, äfvensom af det röda 

 streck den ger. Största delen af bergarten är likväl förvand- 

 lad till chlorit, som dels bildar små fjäll, dels en skiffrig eller 

 flasrig massa, hvarigenom den antar en så stor likhet med 

 chloritskiffer, att jag tillförene ansåg densamma vara ett i 

 gneisgraniten inbäddat brottstycke ur gneisformationen (För- 

 sök till framställning af Helsingforstraktens gneis- och granit- 

 formationer p. 42). Tager man likväl i betraktande den små- 

 ningom skeende öfvergång, som eger rum mellan denna chlo- 

 ritartade bergmassa och den ofvaunämnda täta och porfyrar- 

 tade bergarten, så kan intet tvifvel råda om deras nära rela- 

 tion till hvarandra. Hvardera, isynnerhet den förstnämnda, 

 genomdrages dessutom af drummer och körtlav, innehållande 

 kalkspat och äfven något jernkisel. 



För att om möjligt lära känna denna förvittringsprocess 

 har jag underkastat den porfja-artade substansen, hvilken tor- 

 de kunna anses såsom utgörande det medlersta stadiet deri, 

 en analys, som gaf: 



Spec. vigt = 2,915. 



Kiselsyra 33,86> 



Lerjord 7,56. 



Jernoxid 22,75. 



Magnesia 13,36. 



Kalk 7,33. 



Vatten 9,17. 



Således en förlust af 5,97, hvilken icke kan härröra af 

 annat än kolsyra, som finnes i bergarten, såsom synes af dess 

 uppbrusning för syror; också erhålles vid kalkens beräkning 

 såsom kolsyrad kalk: 13,09, och således slutsumman = 99,79. 

 Sammanställes detta resultat med normalsammansättnin- 

 gen af grönsten såsom utgångspunkt samt den af chlorit så- 



