u 



5. Tfilliugsbiidningeii hos chrysoberylln från Helsiugfors. — 



Enligt undersökningar af Hessenberg och sednast af Frisch- 

 nian (Sitzber. d. k. bayer. Acad. d. Wissensch. 1867, I, 4, 

 p. 429 o. ff.) bildar såväl den amerikanska som den sibiriska 

 chrysoberjlln icke genomträngnings- utan beröringstvillingar 

 med 3P^' såsom tvillingsyta; och hvad som förut betecknats 

 såsom trillingar äro enligt dessa forskare att betrakta såsom 

 sammansatta af sex hemitropier, berörande hvarandra med 

 ooP^, således inalles af tolf individer. — Vid en undersök- 

 ning af tvillingsbildningen hos den finska chrysoberylln har 

 jag funnit, att äfven denna måste betraktas såsom uppkom- 

 men af en juxtaposition och icke genom penetration. Om det 

 sednare vore fallet måste städse de s. k. trillingarne förete 

 sex ingående vinklar, bildade af kombinationsstreckningen på 

 makropinakoiden. Men nu finner man merendels endast fem 

 sådana, af hvilka fyra utgöra ungefär 60°, den femte omkr. 

 120°. Alldenstund nu individerna sällan äro tydligt utbilda- 

 de, utan endast röja sig genom den divergerande kombinations- 

 streckningen, är det svårt att afgöra, huru många af dessa i 

 detta fall äro med hvarandra förenade. Någon demarkations- 

 linie, som skulle antyda en gränsskilnad mellan tvenne indi- 

 vider, berörande hvarandra med ooPoo 5 'lar jag emellertid icke 

 kunnat märka. Det synes mig derföre icke vara nödigt att i 

 ifrågavarande fall antaga flere än fem med hvarandra förena- 

 de individer eller sex när antalet är fullt. På en sådan gan- 

 ska vacker sexlingsbildning med tydligt afskilda individer (för- 

 varad på univ. mineralkabinett) finner man fem af dessa när- 

 mare förenade med hvarandra, den sjette deremot temligen 

 skarpt skild från dem, hvilket lemnar ett ytterligare stöd för 

 ofvannämnda åsigt; någon antydning till att här tolf individer 

 vore med hvarandra förenade finner man deremot icke. 



6. Cassiterit från Helsingfors. — Icke långt från det ställe 

 der chrysoberylln anträffas, påträffade jag i pegmatiten små 

 svarta fettglänsande korn, hvilka på kol för blåsröret med 

 lätthet gåfvo ett tennkorn. Då dessutom vid undersökning 

 med lupp flere af de små kornen tydligen visade tetragonala 

 former, så var intet tvifvel om deras identitet med tennmalm 

 för handen. 



