100 



Nägra betraktelser öfver jernels naturalhistorie med af- 

 seende isynnerhet å sjö- ocli myrmalmers uppkomst 

 och beskaffenhet. — Af A. E. Arppe. 



(Föredrag vid årsdagen den 29 April 1869.) 



Ehuru våra finska förfäder vid den tidpunkt då de be- 

 gynte komma i beröring med mäktigare grannar, befunno sig 

 på en ganska låg kulturgrad, synes man dock kunna antaga, 

 att konsten att bearbeta metaller hos dem icke blott var känd, 

 utan äfven med en viss färdighet och framgång bedrifven. De 

 inhemska benämningarne på silfver och koppar antyda en ti- 

 digare kännedom om dessa ämnen och i jernets behandling 

 hade de namn om sig att vara synnerligen förfarne. Folk- 

 dikten har bevarat minnet af denna skicklighet och med poe- 

 tisk frikostighet tilldelat sina hufvudhjeltar en underbar för- 

 måga att smida och hamra, utan att så noga angifva den me- 

 tall de bearbetade. Wäinämöinen går andra dagen efter sin 

 födelse i smedjan, 



''''Smider hamrande med släggan, 

 Städet klingar under slagen. 

 Smider sig en halmlik fåle. 

 Häst, som liknar ärtens stengel.'''' 



Men då fråga blir att smida Sampo, den gåtfulla troll- 

 qvarnen, erkänner han blygsamt: 



■'''Sjelf jag ej försfår att smida, 

 Kan ej sira granna lockef'', 



tilläggande dock: 



'"Men en smed i hemmet finnes, 

 Hamrare med fyndigt sinne, 

 Hvilken äfven smidt på himmel 



