no 



kor i bergens inre, kölden föranleder dess krystallisering, 

 hvarvid det utvidgas med den styrka, att bergen rem na i sina 

 fogningar och sönderfalla efterhand i grus och i stoft. Jernet 

 eller rättare dess föreningar tyckas stå i hemligt förbund med 

 de förstörande elementerua: så benägna äro de att öfvergifva 

 äldre förbindelser, att ingå nya, att förena sig med syre, med 

 kolsyra, med vatten. De uppträda dessa jernföreningar der- 

 före icke blott i de fasta bergmassorna; de åtfölja alla ber- 

 gens förvittriugs- och sönderdelningsprodukter: de förekomma 

 i grus, sand och lerlagren, likasåväl som i åkerjorden. Den 

 rostgula färg, de lösa jordlagren ofta ega, lerans rödfärgning 

 vid bränning, rosten som afsätter sig ur vattnet, tyda på en 

 sådan jernets inblandning och allestädesnärvaro. 



Af de jernhaltiga mineralier, som med någon betyden- 

 het framträda på jordytan, är nästan intet lösligt i vatten. 

 Ändå anträffas jern i varma och kalla källor, i vattnet af sjöar 

 och floder. Huru har jernet dit inkommit, huru håller det sig 

 der upplöst? Förhållandet är, att jernet vanligen ingår i vatt- 

 net såsom kolsyrad jeruoxidul, jerncarbonat, samma förening, 

 som bland jernmalmerna omtalades under namn af jernspat. 

 Jerncarbonalet är väl i och för sig olösligt i vatten. Men 

 vatten, som innehåller fri kolsyra, har förmåga att upplösa 

 ilere eljest olösliga ämnen och upptager äfven jernearbonatet. 

 Då nu allt vatten, som på jordyfan framträder, är mer eller 

 mindre kolsyrehaltigt, har man äfven att vänta sig jern i allt 

 vatten upplöst. Men denna jernhalt, som i allmänhet är gan- 

 ska ringa, kan äfven vara så obet3'dlig, att den med vanliga 

 igenkänningsmedel icke kan omedelbart upptäckas. Först när 

 vattnet i större mängd afdunstas eller intorkas, finner man 

 jernet i den torra återstoden. Äfven när vattnet är mättadt 

 med kols3'ra, behöfves l,t)46 skalp, deraf för att upplösa 1 

 skalp, jerncarbonat, hvari knappt ^j^ skalp, jern ingår. 



Så länge denna lösning är oförändrad, håller sig jern- 

 carbonalet der upplöst. Men om kolsyran förflyger, afsätter 

 sig jernearbonatet i fast form och bildar färglösa krystaller. 

 Har syret tillträde till lösningen, så aflägsnas äfven kolsyran 

 genom syrets och vattnets förenade inverkan; jernoxidulen 



