Ill 



blir jernoxid, som med kolsyra icke bildar någon förening; 

 vattnet intager dess ställe; någon varietet af brun jernmalm 

 eller jernockra uppkommer och afsätter sig. Ju ringare mängd 

 jerncarbonat vattnet innehåller, desto sparsammare afsätter 

 sig naturligtvis äfven jernockran. 



I flere trakter af Europa och andra verldsdelar utström- 

 mar kolsyregas ur jordens inre ofta i anmärkningsvärd ym- 

 uighet. I dessa trakter äro äfven källorna rika på fasta äm- 

 nen, som af kolsyran hållas upplösta i vatten. Jern saknas 

 nästan aldrig i dessa källor och ehuru de vanligen i öfvervä- 

 gande mängd innehålla kalk, finnas äfven sådana, som äro 

 utmärkta genom en stor jernhalt. Någonstädes i Tyskland 

 borrades för en tid sedan en artesisk brunn; från brunnen 

 leddes vattnet i en öppen kanal till en närbelägen flod. Un- 

 der detta sitt lopp afsätter vattnet jernockra i sådan ymnio-- 

 het, att deraf årligen ett qvarters tjockt lager bildas i kanalen. 



Äfven hos oss är man ofta nog i tillfälle att se, huru 

 jernockra eller jernrost uppkommer och afsätter sig vid käl- 

 lor; men någon särskild uppmärksamhet har man ej egnat åt 

 företeelsen, som dock kunde förtjena en närmare granskning. 



Det händer någongång, att ur varma källor kalksten af- 

 skiljer sig i sådan ymnighet, att den efterhand bildar ett slags 

 naturlig hvalfbrygga öfver floden eller bäcken, dit källan ut- 

 gjuter sig. Någonting dylikt inträffar äfven med jernockran, 

 då den bygger hvalf öfver källorna och täcker dem. — Den 

 jernockra^ som bildas vid vattenytan, der vattnet kommer i 

 beröring med luftens syre, afsätter sig omkring källan, om- 

 gifvande den likasom med en infattning eller ram; härigenom 

 måste å ena sidan källans utflöde förminskas och vattennivån 

 stiga, å andra sidan ramen ständigt tillvexa i bredd och tjock- 

 lek genom nya afsatser af ockra, och luftens tillträde till 

 källans inre med detsamma blifva knappare. 



Så länge syret i luften eller i vattnet kan inverka på 

 jernlösningen, afsätter sig ockra; men när denna verkan ge- 

 nom syrets afstängande upphör, är det jerncarbonatet, som 

 företrädesvis afskiljer sig och det tillföljd af den fria kolsy- 

 rans afdunstning. Äfven på ytan af källan kan jerncarbona- 



