114 



går långsamt att sålunda försätta berg, men det går dock sä- 

 kert. Den kemiska frändskapens verkan härvid liknar krop- 

 parnas utvidgning genom värme. Ingen annan kraft kan emot- 

 stå verkan af dessa begge krafter. I förbigående må anmär- 

 kas, att sänkningar på jordytan efter denna teori föranledas 

 antingen genom uppkomna tomrum i jordens inre, eller ge- 

 nom krystallisationer som ej sönderdelas. Fyllas de bildade 

 tomrummen jemnt, efterhand som de uppkomma, eger hvarken 

 sänkning eller höjning rum, utan jordytan behåller sin nivå 

 oförändrad. 



I trakter der det vatten, som sipprar genom bergens 

 remnor är rikt på kolsyra, der äro äfven bergen mera utsatta 

 för sönderdelningar och blifva i följd häraf upplyftade. Emel- 

 lertid har det ej undgått Neptunisterne, att i Skandinavien 

 och Finland kolsyreexhalationer ej förekomma, såsom på mån- 

 ga andra ställen. Men man kan antaga, att kolsyran redan 

 blifvit förbrukad till sönderdelningsprocesser i jordens inre 

 och kommer derföre icke till jordytan. För att förklara jord- 

 massans tillvext på hafvets bekostnad får man dessutom icke 

 förbise, hvilka oberäkneliga qvantiteter i vattnet uppslamma- 

 de och upplösta ämnen, som föras till Östersjön genom de 

 måno-a floder, hvilka från ett vidsträckt område falla i detta 

 haf. Dess ringa djup i förhållande till andra dylika vatten- 

 samlingar tyckes antyda, att det blifvit uppgrundadt både ge- 

 nom kringliggande länders och hafsbottnets höjning och af 

 floder ditförda fasta ämnens sammanhopning. Denna upp- 

 grundning har i årtusenden fortgått och fortfar ännu ständigt. 

 En tid varder kommande, säger derföre en geologisk profetia, 

 då hela Östersjön blir förvandlad till två stora floder, af hvil- 

 ka den ena bildar en fortsättning af Newa och flyter genom 

 Finska vikens torrlagda område, den andra flyter genom den 

 uttorkade Bottniska viken och i förening med den förstnämn- 

 da floden utfaller i Nordsjön. 



Antagandet att de från bergen genom vattnet, kolsyran 

 och syret upplösta partiklarne inströmma i bergens inre för 

 att åter begagnas till nybildningar, visar oss ett naturens krets- 



