119 



då. det första vattnet ur källan kommer fram i dagen. Den- 

 na rostfärgade afsats förvandlas dock icke omedelbart till sjö- 

 malm; den omsattes först till jernearbonat, hvarur sedan mal- 

 men bildas. 



I hufvudsaken likartad är uppkomsten af myrmalm i 

 kärr, myror och äfven på torrare ställen. Den uppträder åt- 

 minstone icke hos oss så allmänt och i så betydande massor 

 som sjömalmen; och då den såsom sjömalmen icke af vatten 

 rensköljes, innehåller den mera fremmande inblandningar, men 

 erbjuder dock ett användbart material för nersmältning af jern, 

 der tillgång till bättre malmer saknas. 



Ehuru sjö- och myrmalmernas uppkomst nöjaktigt kan 

 förklaras genom rent kemiska krafters verksamhet, dervid för- 

 multnande vext- och djurämnen kraftigt ingripa, har man sökt 

 deras ursprung äfven på annat håll; man har nemligen till- 

 skrifvit icke förmultnande, utan lefvande organismer en vä- 

 sendtlig andel i deras frambringande. 



Anledningen härtill har varit den, att Ehrenberg under 

 sina märkvärdiga mikroskopiska undersökningar af särskilda 

 jordlager och mineralmassor äfven i myrmalmer och jernockra 

 funnit skeletter af dessa oändligt små varelser, hvilka genom 

 sin oerhörda myckenhet väsendtligen bidragit till jordytans 

 gestaltning, såsom de af dem uppbygda kritbergen t. ex. be- 

 visa. Ehrenberg fann i de ockergula voluminösa massor, som 

 i vattengölar så ofta afsätta sig, ytterst fina ledade trådar, 

 hvilkas leder äro endast j—ö ^'^^^^ ^ längd och hafva gul färg. 

 De fina trådarna förändra sig ej vid glödgning, men färgen 

 blir rödbrun. Med saltsyra kan jernet utdragas och ett kisel- 

 skal återstår, som uppenbarligen är ett kiselpansar efter en 

 mikroskopisk varelse, hvilken blifvit benämnd Gaillonella fer- 

 ruginea. De små djuren i myrmalmen hafva enligt Ehren- 

 berg Y^ linie i diameter eller jj af ett menniskohårs tjock- 

 lek; en kubiklinie sådan animalisk ockra skulle inrymma 1000 

 miljoner lefvande varelser. Dessa små varelser, hvilken an- 

 del hafva de i jernmalmens frambringande? Sannolikt upp- 

 taga de jern ur jerncarbonat-lösningen; deras lifsfunktioner 

 fortlöpa hand i hand med jernets oxidation och efter sin död 



