120 



qvarlemna de sina jernskeletter såsom centralpunkter eller 

 kärnor, kring hvilka jernet i den närmaste omgifniugen aflag- 

 rar sig. Att de skulle bidraga till att göra de olösliga jern- 

 föreningarne lösliga, såsom det sker vid förmultningsproces- 

 sen, är knappt troligt och icke nödigt att antaga. 



Kastar man en blick på de analj^^er, som blifvit gjorda 

 från olika lokaler för att utröna sammansättningen af sjö- och 

 myrmalmer, så ser man, att beståndsdelarna, om också hos 

 alla desamma, dock äro betydligt olika till den myckenhet, 

 hvari de i malmerna ingå. Jernoxidhalten varierar från 35 

 till 75 procent och utgör väl i medeltal 60 procent; vatten- 

 halten varierar från 7 till 18 proc; manganoxid, kiselsyra, 

 lerjord likaså. En ringa halt af svafvel- och fosforsyra är 

 isynnerhet anmärkningsvärd, emedan svafvel och fosfor så 

 märkbart inverka på det af malmen tillverkade jernets god- 

 het. Jernet är i allmänhet mycket ömtåligt för fremmande 

 inblandningar. Huru olika hvarandra äro ej tackjern, stål 

 och stångjern, och det i följd af en ringa men olika mycken- 

 het kol, som ingår i hvarje af dem; litet fosfor gör jernet 

 sprödt och kallbräckt; svafvel, arsenik, koppar i minsta mängd 

 gör det rödbräckt, d. v. s. osmidbart eller sprödt i glödhetta. 

 Att dessa jernmalmer på jordytan måste ega en vid- 

 sträckt utbredning är lättare att inse, än att de någonstädes 

 kunna saknas. Man har anmärkt såsom någonting egendom- 

 ligt, att de förekomma i grannskapet af långsamt flytande flo- 

 der, hvilka dela sig i stillastående, sumpiga vattensamlingar 

 och gölar, såsom Elbe, Spree, Neisse o. a., eller i sjöar, hvil- 

 ka erhålla sitt tillflöde från floder och elfvar — Sverige, Nor- 

 ge, Finland och äfven norra Ryssland, dessa tusen sjöars län- 

 der äro derföre den egentliga hemvisten för sjömalmerna. 



Sjö- och myrmalmerna höra till de nyaste jernmalms- 

 bildningarne, och frambringas fortfarande under våra ögon. 

 Huru länge har deras bildning redan fortgått? Frågan kan 

 ställas allmännare och afse alla de jernmalmer, hvilka utom 

 varierande fremmande tillblandningar, hufvudsakligen bestå af 

 jernoxid och vatten. Svaret blir då: dessa jernmalmer hafva 

 bildats så länge vexter funnits på jorden: stenkols- och brun- 



