i-zz 



Dock kan, i förbigående sagdt, äfven vid liafskusterna 

 sjömalm bildas; såsom fallet är i Finska viken, der framlidne 

 statsrådet Nordmann vid draggning för zoologiska ändamål 

 upphemtade vackra prof på sjömalm. Sjömalmernas återvext 

 måste vidare hemmas genom den förstörande inverkan, som 

 förmultnande organiska ämnen utöfva på den färdigbildade 

 eller i sin regenerations-process stadda malmen. Hvilken 

 mängd halfförstörda vextämnen årligen nerflyter till sjöarne, 

 är otroligt; att vattensamlingar igengro och förvandlas till 

 morass är lätt förklarligt, att det ej sker hastigare är en följd 

 af förmultningens fortgång, hvilken, såsom vi sett, väsendtli- 

 gen försiggår på jernoxidens bekostnad. 



Men om också öfverhufvudtaget sjömalmen ständigt fast 

 långsamt återvexer, så kan dock inträffa, att denna återvext 

 på vissa ställen för en tid alldeles upphör. Sjömalmen bil- 

 dar nemligen, såsom redan nämndes, rätt ofta en fast sam- 

 manhängande tät skorpa på sjöbotten. Om jernhaltiga käl- 

 lor, som här utsipprat, gett upphof åt denna malm, så kan 

 källornas tillflöde tilltäppas genom den såsom ett tätt sluttan- 

 de lock öfverliggande fasta skorpan och sjömalmen kan ej 

 längre på detta ställe frambringas. Källornas malmförande 

 eller rättare malmfödande ådror söka sig en annan utgång och 

 kunna gifva anledning till malmens danande på andra ställen. 

 När sedan skorpan sönderslås, hvilket vid malmens tillgodo- 

 görande alltid inträffar, återtager källan naturligtvis sitt förra 

 lopp och malmens tillvext återbegynner. 



Det synes vara antagligt, att myrmalmslagren äfven till- 

 täppt sjelfva sina källor på flere ställen och att dessa ^sedau 

 sökt sig ett utlopp lägre ner; många källådror hafva sålunda 

 letat sig fram till sjöstränderna, der det minsta tryck varit 

 att öfve^rvinna, och afsätta nu der sitt jern. Häraf vore man 

 frestad att sluta, det myrmalmen i allmänhet är äldre än sjö- 

 malmen och att den måhända, såsom mera utsatt för förmult- 

 naude ämnens inverkan, lättare återgår till jercarbonat och 

 sålunda medverkar till bildning af sjömalm. 



Jernhaltig sandjord, som är genomträngd af förmultnan- 

 de vextrötter, är företrädesvis egnad att gifva första upphof- 



