124 



Om (leu ögonsjukdom, som kallas grå starr. 



Af F. VON Becker. 

 (Föredrag vid årsdagen den 29 April 1869.) 



Till ämne för det föredrag, som det i dag tillkommer 

 mig att hålla, har jag valt en sjukdomsform, känd redan i ur- 

 äldsta tider, oeli som, ehuru aldrig lifsfarlig, ja ej ens med- 

 förande några kroppsliga smärtor, dock är af den mest ingri- 

 pande betydelse för patientens hela återstående lefnad. Det 

 är för en populär framställning af grå starr och dess behand- 

 ling som jag på en stund utbeder mig Herrskapets uppmärk- 

 samhet. Ehuru den nu ifrågavarande sjukdomen tillfölje af 

 denna sin vigt redan långt före vår historiska tid blifvit både 

 uppmärksammad och bearbetad, har dess behandling dock all- 

 tid lemnat kännbara luckor och brister att fylla för efterkom- 

 mande generationer. Först under sednaste fem år har det 

 lyckats, hufvudsakligast genom den om alla ophthalmologins 

 delar så högt förtjente v. Gr8efe's outtröttliga bemödanden och 

 snille, att bringa behandlingen till den grad af säkerhet och 

 fulländning att, åtminstone i hufvudsak, knappast något mera 

 torde vara möjligt. 



Innan jag dock går till besvarandet af frågan: Hvad 

 förstås med starr? torde det vara nödigt att med några ord 

 rekapitulera det anatomiska förhållandet hos de delar af ögat, 

 som i det följande närmare komma i fråga. 



Såsom bekant är ögat ett klotformigt organ, på hvars 

 främre sida en genomskinlig hinna i form af ett urglas är fä- 

 stad. Denna genomskinliga del kalla vi hornhinna (cornea). 

 Den är blott att betrakta som en fortsättning af ögats all- 

 männa yttersta hinna, den i dagligt tal s. k. ögonhvitan {sde- 

 rotica). Under denna finnes en till största delen af blodkärl 

 bestående hinna, äderhinnan (chorioidea), som dock ej är full- 



