127 



som deriverade det från ordet xctTctgaddeiv afbrjta, förvirra, 

 grumla. Dock betecknades dermed ej blott hvad vi nu kalla 

 starr, utan i allmänhet hvarje sjukdom deri synförmågan stör- 

 des genom en nära bakom pupillen belägen fördunkling. Fä- 

 stande sig blott vid de mest framstickande sjmptomerna, kal- 

 lade man den blindhet, der pupillen visade ett gråaktigt ut- 

 seende grå starr; der den förblef svart svart starr; der den 

 åter visade en grönaktig skimmer genom reOex från ögats 

 botten, t. ex. till följe af en framträngande svulst, sades grön 

 starr (Glaukom) äga rum. 



Hvad svenska benämningen starr beträffar, torde den 

 härleda sig från tyska ordet Staar, som i äldsta tider äfven 

 skrefs Starr, och uppgifves vara bildadt af ordet Starrsehen, 

 vårt svenska stirra. 



Under medeltiden, då all fri forskning tillbakaträngdes 

 af det rådande religiösa svärmeriet, och inom läkarevetenska- 

 pen Galeni läror gällde såsom oantastbara sanningar, var det 

 så mycket svårare att vederlägga åsigten om starr, som man 

 hvarken plägade operera den genom att utdraga den ur ögat, 

 och ej heller anatomiskt undersöka med starr behäftade ögon. 

 Starren fick derföre fortfarande gå och gälla för en bakom 

 pupillen nybildad hinna. 



Emellertid hade redan i början af 3:dje seklet före Chri- 

 stus, läkarnes antal i Alexandria blifvit så stort, att de, i stäl- 

 let för att som förut omfatta medicinen i sin helhet, blott eg- 

 nade sig åt någon af dess hufvuddelar. Medicinen sönderföll 

 sålunda i egentlig Medicin, Kirurgi och Rhizotomi (eller Far- 

 maci). Såsom Celsus uttryckligen uppgifver, hade väl denna 

 delning i specialbrancher till följd en finare bearbetning af de 

 flesta vigtigare kirurgiska operationer, men skulle utan tvifvel 

 hafva ländt till ännu vida större nytta, derest ej Alexandri- 

 nernes sofisteri och lättsinne bragt vetenskapen på afvägar. 

 Härtill kom ännu stoltheten och öfvermodet hos medicinarne 

 som ville betrakta de begge andra klasserna som sina tjenare. 

 Från denna tid daterar sig äfven den Hippokratiska eden att 

 en läkare Cmedicus) ej skulle befatta sig med stensnitt, utan 

 lemna dylikt sysslande åt handtverkarne (Chirurgi). Då Ga- 



