] 39 



öom i förbigående uätmidt, ännu en af de förnämsta i Paris 

 praktiserande ögonläkarne för i sitt sigill. 



Under tidernas lopp hade man emellertid kommit till 

 följande förenklade metod. Efter det pupillen blifvit starkt 

 utvidgad med atropin, instacks en med hvass spets försedd, 

 mot basen bredare, triangelformig knif på ena sidan af horn- 

 hinnan tvärsigenom främre kammaren, parallelt med iris, så 

 att spetsen åter utträngde genom motsatta randen af hornhin- 

 nan. Genom att vidare framskjuta den mot basen allt bre- 

 dare knifven, genomskars hornhinnan i sin periferi, så att en 

 lapp innefattande hälften eller litet mera af hornhinnan, upp- 

 kom. Genom det sålunda gjorda såret infördes en liten hake 

 eller knif, hvarmed genom pupillen främre linskapseln sön- 

 derskärs. Härefter uthjelptes medelst lindrigt tryck och Da- 

 viePska skeden linsen ur ögat. — Efter verkställd operation 

 slöts ögat medelst mouche-plåster, charpi och bindel på 4 å 

 6 dagar, under hvilken tid patienten orörlig måste ligga på 

 rygg, på det att sårkanterna ej måtte rubbas utan läkningen 

 ostördt försiggå. Sedan åtgick i medeltal ännu vanligen en 

 3 å 4 veckor innan patienten kunde utskrifvas. 



Ofta nog hände det emellertid att kanterna af det stora 

 såret ej jemnt och väl hopvexte; att ett stort ärr som hin- 

 drade ljusets inträde i ögat uppstod, eller t. o. m. i värsta 

 fall att hela hornhinnan genom inflammation och suppuration 

 förstördes, hvarigenom ögat gick förloradt. Till följe af den 

 retning iris var utsatt för, såväl genom de införda instrumen- 

 ten, som genom den utträngande starren uppstod likaledes i 

 ögats inre delar ofta en ögat förstörande inflammation. Un- 

 der sjelfva operationen kunde dessutom lätt, äfven utan ope- 

 ratörens förvållande, en större eller mindre del af ögats inne- 

 håll utflyta genom det stora, gapande såret. 



Allt detta gjorde att mången operatör fortfarande höll 

 sig till depressionen, som erfordrade mycket mindre kirurgisk 

 färdighet och vana. Orsaken hvarför depressionen numera 

 likväl öfvergifvits, ligger hufvudsakligast deri att man, oak- 

 (adt alla försök, dock ej kunnat bortresonnera det faktum, det 

 den i glasvätskan nedtryckta linsen fortfarande der agerar 



