140 



som en fremmande kropp, och förr eller sednare ger anled- 

 ning till en smygande inflammation, hvarigenom slutligen syn- 

 förmågan ohjelpligen går förlorad. Exempel härpå hafva vi 

 beklagligen flere äfven här i Finland, der ända till sednaste 

 år depressionen så godt som uteslutande blifvit gjord. 



På ett utomordentligt tillfredsställande sätt har man ändt- 

 ligen under sednaste, på vigtiga ophthalmologiska upptäckter 

 eå rika, decennium lyckats att öfvervinna nyssnämnda olä- 

 genheter vid extraktionen. — I stället för att förlägga såret 

 i hornhinnan, förlade man det enligt Jakobsson's föredöme i 

 randen af ögonhvitan, i en kärlrikare textur än hornhinnans. 

 Följden häraf var en lättare och säkrare läkningsprocess, och 

 ett ärr, som ej ingrep på den genomskinliga hornhinnan. 

 Man lärde sig att undvika krossningen och retningen af iris, 

 genom att ur densamma utklippa ett sektorslikt stycke, hvar- 

 igenom icke blott fri genomgång för starren vanns, utan af- 

 gifver en dylik utklippning äfven ett af de kraftigaste medel 

 vi känna emot inflammationer i åderhinnan i sin helhet, så- 

 som von Grsefe i sitt epokgörande arbete öfver botandet af 

 svart starr först visat. Genom införandet af dessa begge för- 

 bättringar erhölls visserligen redan en märkbar förbättring i 

 operationsresultaterna; dock återstod ännu det stora gapande 

 såret, med detsamma åtföljande faror och olägenheter, Äf- 

 ven detta har det numera lyckats v. Grsefe, att genom infö- 

 randet af sin nya s. k. modifierade linearextraction, reducera 

 till minsta möjliga dimensioner. 



Första beskrifningen på denna metod lemnade v. Grsefe 

 i sitt Archiv år 1865, och har densamma sedan dess under- 

 gått diverse minutiösa detaljförbättringar. Metoden utmärker 

 sig framför de förut brukliga derigenom, att medelst en liteti 

 subtil knif, hvars spetsiga och skarpa bett är IV4 svensk tum 

 långt och blott en knapp linie bredt, en nästan lineär snitt 

 lägges så att dess midt tangerar öfre delen af hornhinnan. 

 Genom detta sår utklippes sedan iris, och sönderrifves främre 

 linskapseln som vanligt. I stället för att likväl som förut 

 brukligt var, och äfven v. Grtefe i början gjorde vid denna 

 sin nya metod, medelst i ögat införda instrumenter utdraga 



