142 



kortare och lättare konvalescensen, tinner man nemligen för- 

 lusten vid vanlig lappsnitt ofta utgöra 10 å 12 procent, under 

 det att densamma vid linearextraction nedgår till 2 a 3 proc. 

 Af de lyckade fallen åter räknar man 92 å 93 proc. med en 

 tijnskärpa öfver \',(,, d. v. s. sådan att patienten på 6 ä 8 

 tum kan läsa medelgrof stil. 



Dessa resultat gäller dock endast vana ögonläkare. Helt 

 annorlunda gestaltar sig förhållandet, der operationerna ej ut- 

 föras af specialister, såsom fallet ännu är hos oss. Under de 

 fyra åren 1856 — 59 finnas t. ex, på landets samtliga lasarett 

 intagna 41 starrpatienter. Af dessa finnas blott 8 utskrifna 

 under rubriken **'friska''\ Antaga vi nu äfven att dessa alla 

 fått så mycken synförmåga att de kunnat läsa, så utgör de- 

 ras antal likväl blott knappa 20 proc, i stället för ungefär 

 90 proc, som man a priori kunnat hafva haft skäl att vänta! 



Men, invänder man, då linsen i ögat tjenar till att åter- 

 förena de från ett yttre föremål utgående strålarne till en 

 motsvarande bild på näthinnan, och sålunda betingar det qva- 

 litativa seendet, måste ju synförmågan, efter det linsen bort- 

 tagits, blifva mycket ofullständig. Detta är ganska rigtigt, 

 och just derföre måste äfven personer, som blifvit opererade 

 för starr, alltid, då ett skarpare seende erfordras, begagna sig 

 af glasögon, som ersätta strålbrytningen i linsen. Före slutet 

 af 13-hundratalet, då glasögonen uppfunnos, var det således 

 ej möjligt för en starrpatient, om operationen äfven lyckats 

 aldrig så väl, att återfå den grad af synförmåga att han skulle 

 kunnat läsa och skrifva, eller i allmänhet utföra något finare 

 arbete. 



