14 



Dessa försök, hvilka naturligtvis fordra vidare bearbel- 

 ning, visa att den så kallade Isoxjlolen, hvilken borde åter- 

 stå, sedan ur Xylolen Methyltoluolen blifvit aflägsnad med sal- 

 petersyra, ej ger en, utan två enbasiska syror. 



Detta kunde förklaras sålunda, att i den ena syran den 

 ena, i den andra syran den andra af Isoxylolens methylgrup- 

 per förefunnes såsom Karbonylhydrat. Men dessa methylgrup- 

 per intaga läget 1:3 enligt Kekulés formel och ligga sålunda 

 i förhållande till de öfriga atomerna symmetriskt. Isoxylolen 

 borde derföre enligt detta föreställningssätt endast kunna gifva 

 en enbasisk syra. 



Man kan derföre fråga: är Xylol ur stenkolstjära en bland- 

 ning af endast Methyltoluol, Isoxylol och en ringa mängd Ter- 

 pénartade ämnen, eller innehåller den ännu ytterligare någon 

 för oss okänd Xyloiart? 



S:t Petersburg den 1 Augusti 1869. 



B. A. Wahlforss. 



Om spektra af några gaser vid högre tryck. 



Under denna titel har A. Wulliner i Julihäftet af Po^gfen- 

 dorffs Annalen der Physik und Chemie för innevarande år publi- 

 cerat några högst intressanta spektroskopiska iakttagelser vid 

 ledning af elektriska gnistor genom komprimerade gaser. Ge- 

 nom äldre, förut CDec. 1868) i samma tidskrift införda un- 

 dersökningar hade han funnit att i s. k. Geisslerska rör med 

 förtunnade gaser flere olika spektra så väl af vätgas som syr- 

 gas kunde erhållas, hvilkas uppkomst han tillskref den olika 

 temperatur, dessa gaser meddelades af de under särskilda för- 

 hållanden genomgående gnistorna; en upptäckt redan förut till 

 en del gjord af Plucker. Denne hade nemligen utom det van- 

 liga vätgasspektrum , som består blott af tre ljusa linier, en 

 röd, en blågrön och en blåviolett, hvilka af honom beteck- 

 nas med Ua^ H^ och Hy och motsvara, den första den Frauen- 

 hoferska linien C, den andra linien F och den tredje en fin, 



