27 



återstår vid beredningen af bouillon (eller köttextraet), kunna 

 återfå till någon del åtminstone sitt näringsvärde. Kemmerich 

 fann äfven, att hundar, hvilka sålunda föddes, tilltogo i vigt 

 och storlek, medan djuren icke kunde bibehållas vid lif, om 

 deras föda uteslutande bestod af köttalbuminater. Dessutom 

 inträffade det anmärkningsvärda förhållande att, om det ena 

 djuret erhöll utkokadt kött med tillsatts af blott koksalt, me- 

 dan det andra erhöll motsvarande mängd kalisalt, så visade 

 vid samma qvantitet näring (i början 250, sednare 750 grm 

 köttextraet återstod) den med kali födda hunden inom 26 dagar 

 ett tilltagande i sin vigt af icke mindre än 1275 grm (= 3 skål- 

 pund) eller en fjerdedel af sin hela kroppsvigt; dess muskler voro 

 tillika kraftigt utvecklade, medan den med natron födda hun- 

 den knapt kunde gå, var mager och matt samt röjde motvilja 

 för sin föda. 



Då mel lertid, såsom Kellers undersökningar visa, om- 

 kring fjerdedelen af kaliföreningarne efter köttets utlakande, 

 likväl qvarstadna i detsamma, så finner man lätt att organis- 

 mens behof af dessa salter är mycket stort. Den mängd af 

 phosphorsyradt kali, som fanns qvar i köttalbuminaterna, var 

 iek-e tillräcklig att bibehålla den med natrontillsatts födda hun- 

 den vid lif. 



Det är hufvudsakligen muskelfibrerna och nervsystemet, 

 som behöfva kalisalter. Försöken visade tillika, att tillsat- 

 sen af klornatrium eller koksalt i det afseendet syntes vara 

 af vigt, att salterna i bouillonen annars icke utöfva sitt infly- 

 tande på muskelbildningen. Att man vid förtärande af bouil- 

 lon har ett behof att tillsätta koksalt, beror derföre icke 

 blott på smaken , utan betingas omedvetet af lagarne för 

 nutritionen. 



Anmärkningsvärdt är, att blodets serum bibehåller sin 

 stora mängd natronsalter, ehuru de icke förekomma i den för 

 djuren bestämda, med kalisalter blandade föda. I motsatts 

 härtill innehöll urinen nästan endast kalisalter. 



Man har ifrigt behandlat frågan om det s. k. Liebigska 

 költextractets näringsvärde (jfr A. Almén i Upsala Läkarefören. 

 Förh. III. 418. 590. IV. 224). Kemmerich fann alt en hund, 



