31 



några af porträfthufvuclena i taflan. Så långt är allting klart, 

 inan känner blott en meyersk madonna af Holbeins hand, och 

 dennas ödeu kan man följa till Amsterdam på 1630-talet. 



Men från denna tid tvåfaldiga sig notiserna och man får 

 tvenne bilder. Sandrart, som kände Le Blond personligen, 

 vet att denne sålde taflan åt bokhållaren Johan Lössert i Am- 

 sterdam, och auteekningarne hos familjen Fesch, hvilken tyc- 

 kes med intresse hafva följt taflans öden , innebära åter att 

 den såldes af Le Blond åt Maria af Medici, som landsflyktig 

 uppehöll sig i Brussel mellan 1630 och 1638. Den senare no- 

 tisen blir äfven derigenom trolig, att det säkert varit för hen- 

 nes räkning Iselin hade handlat på den. Köpesumman är i 

 hvardera uppgiften densamma. Århundradets senare konsthi- 

 storiografer, som Patin t. ex., känna båda uppgifterna, men 

 jemnka dem tillsammans så, att Lössert får köpa den först och 

 Maria af Medici sedan af honom. 



Med rätta gör Kikkel, som i von Liitzows tidskrift be- 

 handlat saken, uppmärksam derpå, att ett bedrägeri måste här 

 hafva försiggått, att Le Blond varit affärsman nog att tillfreds- 

 ställa två köpare på engång och till den ändan anskaffat en 

 kopia. Uppgiften, att Lössert skulle sålt sin tafla åt Maria af 

 Medici, är falsk, ty enligt en fullt bestyrkt upplysning, som 

 Woltmann meddelar i sista delen af sitt verk, hvilken nyss kom- 

 mit ref. tillhanda, såldes den på Lösserts och Cromhouts auk- 

 tion i Amsterdam år 1709, och den tafla, som der såldes, är 

 den meyerska madonnan i Darmstadt. Ty huru den än må 

 hafva kommit till Delahante i Paris, eger i detta fall dock 

 intet tvifvel rum,, enär de båda vapensköldarne på den Darm- 

 stadtska taflans ramar bevisats vara Lösserts och Cromhouts 

 vapen. Madonnan i Dresden måste således vara Maria af Me- 

 dieis exemplar, ehuru man icke heller vet huru det kommit 

 till Venedig. Hos familjen Delfiuo fanns, då Algarotti gjorde 

 handeln för saxiska kurfurstens räkning, blott en tradition om 

 att taflan kommit från ett Amsterdamer-hus som gjort bankrutt. 

 För närvarande är således frågan: hvilkendera, Lössert 

 eller drottningen, bekom originalet, och hvilkendera kopian? 

 Till att besvara denna fråga saknas väl alla faktiska, men icke 



