42 



af Diatomaceer, samt två Annulatei-, Sei-pula vitrea (== Pla- 

 costegus tridentatus) och Spirorbis nautiloides, ifrån 700 fam- 

 nars djup, äfvensom ifrån 1250 famnars en sjöstjerna, Ophia- 

 cantha spinulosa, hvilken han dock. såsom Särs sedermera vi- 

 sat, orätt bestämde till Ophiocoma granulata. Men emedan 

 lefvande Foraminiferer ofta förekomma simmande i hafsvatt- 

 net och de anträffade skalen af Diatomaceer antagligen voro 

 afsatta ifrån hafvets högre lager, kunde hvarken Ehre]\berg's 

 stora auktoritet eller Wallich's undersökningar fullkomligt 

 upphäfva den gängse theorien om djurlifvets upphörande vid 

 300 famnars djup, isynnerhet som de öfriga af Wallich fun- 

 na, nyss omnämnda djurformerna voro allmänt bekanta ifrån 

 vida mindre djup, till och med ifrån hafvets öfversta re- 

 gioner. 



År 1861 inträffade emellertid två händelser, hvilka h var- 

 dera på sitt håll fullkomligt bröto den gamla fördomen om 

 hafsdjupets liflöshet, och banade väg för riktigare vuer samt 

 nya forskningar af omätlig vigt och knappast anad omfattning. 

 Den ena, hvarpå jag här syftar, var Alphonse Milne-Edwards' 

 undersökning af de djur, som funnos fasthäftade på en sön- 

 dri» telegrafkabel, hvilken under två års tid hade legat på 

 bottnen af Medelhafvet, emellan Cagliari och Bone, enligt 

 uppgift på ett djup af 2000 — 2800 meter. Den andra åter 

 var 1861 års under O. Torell's ledning utförda svenska ex- 

 pedition till Spetsbergen, hvari äfven jag var deltagare. 



A. Milne-Edwards uppräknar följande djurformer, som 

 sutto fastade vid den af honom undersökta medelhafska te- 

 legrafkabeln, nemligen tre musslor: Ostrea cochlear, vanlig på 

 50—70 famnars djup, den lifligt färgade Pecten opercularis 

 var, Audouini och Pecten testee, som skall vara vanlig på 

 50 — 60 famnars djup, två snäckor: Monodonta limbata och 

 Fusus lamellosus, vidare Caryophyllia arcuata, eljest uppgif- 

 ven ifrån öfre tertiär bildningarne i Piemont och Messina, Ca- 

 ryophyllia electrica n. sp., som skall vara pliocén i Algier, 

 Thalassiotrochus telegraphicus n. g. et. sp., Salicornaria farci- 

 minoides, Gorgonia sp. och Serpula sp. Det har förvånat, att 

 man äfven här funnit invånare ifrån hafvets öfre zoner, hvil- 



