55 



Vetenskapliga lueddelanden. 



Modifikation uti knifföriQgeo vid liiiearextraktion af starr. 



Ett hufvudföi-emål för ophthalmologernes sträfvanden 

 under de sednaste åren, har, såsom bekant, varit utbildandet 

 af en säkrare operationsteknik för starroperationerne. Ge- 

 nom införandet af den modifierade linearextraktionen lycka- 

 des det äfven slutligen von Greefe att ernå ett nära tre gån- 

 ger bättre resultat, än den förut vanliga extraktionsmetoden 

 med lambå hade lemnat. Ehuru sedermera den nya meto- 

 dens öfverlägsenhet öfver den gamla nära nog på alla spe- 

 cialanstalter blifvit medgifven, finner man dock fortfarande 

 en och annan operatör, för hvilken metoden emellertid ej 

 vill gifva lika lysande resultater, och som derföi-e t. o. m. 

 funnit sig föranlåten att bibehålla det förut öfliga operations- 

 sättet med bred starrknif och stor lambå. 



Såsom skäl anföres vanligen att linearextraktionen är 

 svårare och erfordrar större teknisk färdighet. Förlusterna 

 hafva uppstått dels till följe af stora prolapser af corpus vi- 

 treum, dels genom iriter och iridochorioiditer, t. o. m. någon 

 gång genom primär cornealsuppuration. 



Hvad kan väl orsaken härtill vara? Månne icke huf- 

 vudsakligast att de finare detaljerne i v. Grsefes sednast in- 

 förda förbättringar af metoden ej coneist utförts, eller till 

 följe af bristande öfning endast ofullständigt och med svå- 

 righet kunnat utföras. I sakens natur ligger redan att t. ex. 

 en lasarettsläkare hos oss, som på sin höjd om året kan få 

 ett par starrer att operera, måste hafva oändligt mycket svå- 

 rare att uppnå tillbörlig teknisk färdighet än den med ett 

 specialhospital försedda ophthalmologen, för hvilken äfven ett 

 litet svårare handgrepp icke väger stort i vågskålen. 



