63 



derkastelse (p. 292), iifveusuin han uppgifves ha formulerat 

 ännu bestämdare denna fordran jemte åtskilliga andra frihe- 

 ter, tillsammans 8 punkter, hvilka fordom Nautesiska ediktet 

 medgifvit protestanterna, under den minnesvärda konferensen 

 med marskalk Villars i Nimes' förstäder den 16 Maj 1704 (p. 

 303 ff.). Detta är ett misstag; bland de authentika dokumen- 

 ter, kopierade ur krigsministérens arkiv, refer. njdigen publi- 

 cerat i Vetenskaps-Societetens akter (Les généraux de Louis 

 XIV en Languedoc}^ finnes Cavaliers egen skrifvelse af den 12 

 Maj, der blott amnesti för hans stridsbröder och dem, som 

 fängslats för bivistandet af protestantisk gudstjenst, jemte rätt 

 att utvandra, sedan de försålt sitt gods, begäres. Och ur 

 marskalk Villars' i samma uppsats publicerade bref till hofvet 

 af den 17 Maj, dagen efter konferensen i Nimes, framgår att 

 Cavalier's slutliga underkastelse, långtifrån att dervid omfat- 

 tande vilkor stipulerats, var ett fullständigt anropande af ko- 

 nungens nåd utan förbehåll. Såsom refer. äfven visat, hade 

 han derförinnan ifrigt bearbetats af underhandlaren Aigaliers 

 och denne hade gifvit initiativet till att utelemna alla vilkor, 

 såsom bäst ledande till målet med den despotiske Ludvig 

 den XIV. 



Men orsaken till dessa misstag är att söka å ena sidan 

 i det dunkel som i allmänhet hvilat öfver dessa konferenser 

 och hvilket icke ens den samvetsgranne Court förmått nöj- 

 aktigt skingra, å andra sidan i den omständigheten att förf. 

 älskat att i denna punkt ansluta sig till den bland protestan- 

 ter populära åsigten, att Cavalier i grunden varit en osvike- 

 1ig kämpe för samvetsfriheten, i likhet med dessa storartade 

 karakterer från reformations-seklet, som tillvunnit sig efter- 

 kommandes beundran. 



G. F. 



