113 



teiligen nägon mera detaljerad redogörelse för hithörande 

 undersökningar i allmänhet icke blifvit publicerad på svenska 

 språket, vill jag här lemna en beskrifning af det sätt, hvarpå 

 förf, gått till väga för att förskaffa sig fullständig kännedom 

 om propagation hos denna art, isynnerhet som hans iaktta- 

 gelser synas mig nog tydligen bevisa, att hos ifrågavarande 

 speeies en jungfrulig fortplantning verkeligen eger rum. 

 Denna Polistes gallica, som bor i mindre samhällen, synes 

 dessutom vara särdeles egnad för likartade undersökningars 

 anställande, emedan denna stekel-art bygger sitt af en enda 

 s. k. kaka bestående bo alldeles öppet och icke omger det, 

 såsom fallet t. ex. är med getingarna, med ett särskildt hölje. 

 Härigenom kan man nemligen, såsom v. Siebold anmärker, 

 observera hvarje af innevånarne i boet företagen handling 

 äfvensom alla i cellerna undergångna förändringar. För att 

 göra dessa bon ännu mera tillgängliga för noggranna iaktta- 

 gelser, hade han fästat ett stort antal dylika på små bräd- 

 bitar, som upphängdes på södra och östra sidan af byggna- 

 der, emedan denna art, liksom flertalet Hymenopfera, med 

 förkärlek uppsöka solljuset och i allmänhet undvika att an- 

 lägga sina bon på den norra eller vestra sidan af plank, mu- 

 rar, byggnader o. s. v. Dessa sålunda upphängda bon kunde 

 naturligtvis när som helst nedtagas och hvarje i cellerna in- 

 träffad förändring på det noggrannaste kontrolleras, och här- 

 igenom har det för honom äfven varit en möjlighet att fort- 

 farande observera huudradetal Polistes-koloniev under hela 

 deras tillvaro. 



Då alla dessa kolonier utgå emot hösten, begagnas ett 

 sådant bo en enda sommar. Honorna, som utvecklas under 

 loppet af sommarn, falla om hösten i vintersömn, sedan de 

 förut parat sig. Dessa honor anlägga påföljande vår, livar 

 för sig, en ny koloni; haunarne gå deremot redan vid hö- 

 stens annalkande småningom sin undergång till mötes, an- 

 tingen de dessförinnan parat sig eller icke, samt falla aldrig 

 i någon vintersömn. Då honorna om våren uppvakna, bygga 

 de i början ett bo, som endast består af få celler, och i 

 dessa celler läggas ägg, som blifvit befruktade af det sper- 



