13-1 • 



Hos stafvar, hvilkas ytterled var bortfallen, såg S. nä- 

 stan alltid en utomordentligt genomskinlig kort rörformig 

 förlängning af inre leden utöfver det ställe, derifrån ytter- 

 leden lossat. Denna förlängning bestod af 8 — 12 ytliga fi- 

 brer, som, i det de sträckte sig fritt ut öfver inre ledens 

 kant, bildade liksom en liten korg, från hvilken ytterleden 

 utfallit. Deraf synes att de på inre ledens yta förlöpande 

 fibrerne åtminstone en kort stycke ännu i isolerbart tillstånd 

 fortsätta sig på ytterleden. De affallna ytterlederne visa en 

 rak eller spiralformig streckning, alldeles lik den på inre le- 

 derne, och uppå i sammanhang befintliga yttre och inre le- 

 der utgör streckningen på de förra en omedelbar fortsätt- 

 ning af den på de sednare. 



Härigenom förklaras äfven sättet hvarpå yttre och inre 

 lederne sinsemellan äro förenade. De hänga nemligen ihop 

 förnämligast genom de på deras yta förlöpande fibrerne; af- 

 rivas eller förstöras dessa, så falla ytterlederne bort. 



En ytterligare fråga är den huru de fibrer, som fram- 

 träda ur limitans externa och lägga sig på ytan af stafvarne 

 och tapparne, förhålla sig inom det yttre kornlagret. 



Till de ringformigt stående punkterne på limitans, från 

 hvilka fibrerne framträda utåt, sluta sig alltid inåt det för- 

 tjockade vidhäftningsstället af tapp- eller staffibern. Den af 

 S. förut öfver sammanhanget mellan dessa partier lemnade 

 teckningen är fullkomligt rigtig. Man behöfver blott tillägga 

 till den mot limitans sig utbredande staffibern en hop skildt 

 framträdande, limitans genomborrande fina fibriller, som sluta 

 eig till basen af inre leden och omfatta denna, för att få en 

 fullkomlig öfverensstämmelse med de nya iakttagelserne. Då 

 nu vidare starka förstoringar visa att staffibrerne uti yttre 

 kornlagret ännu hafva en sådan tjocklek att de kunna anta- 

 gas vara sammansatta af 8 — 13 primitivfibriller, och tappfi- 

 brerne af ett ännu större antal, ligger den förmodan nära 

 att de nyupptäckta på ytan af stafvarne och tapparne förlö- 

 pande fibrerne uppkomma genom en delning af de förut be- 

 kanta staf- och tappfibrerne. A andra sidan tala likväl äf- 

 ven ttere iakttagelser isvnnerhet hos djur för att ifrågava- 



