145 



äfvensom under fullkomligt liknande geologiska förhållanden 

 uti ■'TAe forest-becV vid Cromer i Norfolk. Äfven uti de 

 Schweiziska pålbyggnaderna har man anträffat dem, ehuru 

 bergtallen sedermera dragit sig uppåt bergen, medan granen 

 förblifvit den allmännaste barrträdsart i landet. Sedan mio- 

 centiden hafva dessa båda arter för alltid försvunnit ifrån 

 sitt första fädernesland, men de hafva eröfrat sig ett nytt i 

 Europa och Asien. Granens nordgräns ligger nu 10 breddgra- 

 der sydligare än Kingsbay, hvarest den dock ingalunda hade 

 sin yttersta gräns mot norden under miocentiden, alldenstund 

 den der var samtidig med en hel hop arter, som för sin tref- 

 nad erfordrade ett mycket blidare klimat. 



Sannolikt hade sumpcypressen sin nordgräns under mio- 

 centiden på höjden af Isfjorden, ty den egde söder om denna 

 gräns en mycket vidsträckt utbredning. Sumpcypressen före- 

 kom nemligeu samtidigt i hela Europa ända ned till meller- 

 sta Italien, i Asien, på halfön Alaschka och i Grönland. 

 Före den quartära tiden försvann den dock heltochhållet 

 icke blott från den arktiska zonen, utan äfven ifrån Europa 

 och Asien, men bibehöll sig i Amerika, der den för närva- 

 rande pryder kärren ifrån Delaware söderut ända in i Mexico. 

 Den har ansets vara en rent amerikansk vexttyp, ehuru den, 

 såsom man nu vet, till först utgått ifrån polarzonen, der den 

 sannolikt haft sin bildningshärd. 



Dessa nu anförda fakta ådagalägga att hvarje vextart 

 har sin egen historia, och att urkunder finnas, som kunna 

 lemna oss säker kunskap om deras utveckling och fördelning 

 på jordytan under skilda geologiska epoker. 



Till slut får jag omnämna att enligt nyss ingånget med- 

 delande från Prof. O. Heer andra delen till hans Flora fos- 

 silis arctica är under utgifning i Winterthur och bär titeln 

 Flore fossile des regions polaires. Af dess fyra afdelningar ru- 

 briceras tre på följande sätt: 



2. Flora fossilis Alaskana, contenant les plantes décou- 

 vertes par. M. Furuhjelm dans la partie nord d' Alaska; avec 

 10 planches. 



3. La jlore et faune miocéne et diluvienne du Spitzberg; 

 contenant les piantes et animaux miocénes et diluviens, dé- 

 couvertes par Texpédition Suédoise en 1868; 16 planches. 



4. La jlore carbonifere de Cile de rOurs, contenant les 

 plantes carboniféres découvertes par MM. les Prof. Norden- 

 skiöld et Malmgren; avec 15 planches. 



