153 



omständigheter, under hvilka dessa djurben blifvit anträffade, 

 vill jag här endast i förbigående omnämna, att åtminstone 

 flertalet af desamma blifvit påfunna tillsammans med kol och 

 frao-menter af brända menniskoben under och emellan ste- 

 narne i ett grafkummel af omkring 24 alnars diameter i Ter- 

 vajoki by af Lillkyro socken. 



Att dessa ben äro af en betydligare ålder, finner man 

 genast af deras temmeligen förvittrade utseende ; men att lik- 

 väl endast härefter närmare bestämma densamma, är väl fuU- 

 komligen omöjligt. De omnämnda benen tillhöra åtminstone 

 fyra skiljda djurarter. Utom skallen af en hare samt tvenne 

 d34ika af yngre, ehuru fullvuxna kråkor, finnas nemligen 

 dessutom en större mängd fårben, deribland fragmenter af 

 trenne icke fullvuxna individers skallar, samt några ben af 

 en Canis-art, troligen af en tam hund. 



Beträffande dessa ben anser jag mig särskildt böra fram- 

 hålla den omständigheten, att den ena kråkskallen är betyd- 

 ligt bränd på den högra sidan ; man torde således liäraf kun- 

 na draga den slutsatsen, att densamma kommit till grafhögen 

 samtidigt med kolen och de brända menniskobenen, såle- 

 des vid uppförandet af sjelfva jättegrafven. Att icke heller 

 de öfriga, isynnerhet fårbenen, under sednare tider blifvit 

 släpade till dessa grafkummel af något rofdjur, t. ex. af en 

 räf, kan man förmoda deraf, att desamma i allmänhet icke 

 äro sönderkrossade samt bära inga spår af några rofdjurs 

 tänder. Från de längre benen i extremiteterna äro epiphy- 

 serna endast lossnade och är detta i förberörda afseende så 

 mycket mera anmärkningsvärdt, som en af de omnämnda får- 

 skallarue tillhört ett temmeligen ungt lamm och benen såle- 

 des mycket lätt kunnat sönderkrossas af ett rofdjur. 



Öfver skilda fårracer eger universitetet ingen samling 

 af skallar; jag vågar derföre, åtminstone vid detta tillfälle, 

 ej uttala någonting närmare beträffande den formvarietet, till 

 hvilkeu dessa af magister Aspelin medförda mest närma sig. 

 Då det derjemte är nästan omöjligt att numera åtgöra, till 

 hvilken skalle hvarje af de öfriga fårbenen måste hänföras, 

 blir det äfven mera svårt att i öfrigt göra sig en rigtig to- 



