187 



ver. Koksaltets ljus är t. ex. gult; derföre absorberar det 

 äfveu motsvarande gula strålar i solljuset, i hvars spektrum 

 de följakteligen saknas, så att der de bordt finnas en mörk 

 linie uppstår. 



På samma sätt uppkomma nu också de oföränderliga 

 solar-linierne genom i solens egen atmosfer förekommande 

 flygtiga ämnen, under det de föränderliga atmosferiska li- 

 nierne åter framkallas genom i jordens atmosfer befintliga 

 vattenångor och gaser. 



Till följe af den utomordentligt ringa mängd, i hvilken 

 ett ämne behöfver vara närvarande för att redan framkalla 

 för detsamma karakteristiska linier, utgör numera spektral- 

 analysen det säkraste och känsligaste reagenset för uppvi- 

 sande af ytterst små spår af metaller och andra ämnen ; 

 äööHööö gi'aii natrium, jööIööö 8'i*an lithium, j^\^ gran ka- 

 lium eller barium gifva t. ex. redan sin närvaro tillkänna. 



Men icke allenast öfver beskaffenheten af ämnen, som 

 vi kunna beröra och handtera, kunna vi medelst spektral- 

 analysen förskaffa oss kännedom, utan kunna t. o. m. med 

 densamma undersöka på oändliga afstånd från oss belägna, 

 annars alldeles oåtkomliga kroppar. Så har Kirchhofif med 

 största sannolikhet visat att i solens atmosfer förekomma 

 jern, magnesia, natron, kali, kalk, chrom, nickel ; kanske äf- 

 ven kobolt, lerjord, barium, koppar, mangan och zink; der- 

 emot saknas deri guld, silfver, bly, tenn, antimon, cadmium, 

 arsenik, qvicksilfver, lithium, strontium, kisel och thallium. 



Ehuru redan Frauenhofer anställt undersökningar öfver 

 stjernornas spektra, hafva dessa intressanta forskningar lik- 

 väl först under sednaste fem a sex år blifvit närmare bear- 

 betade, hufvudsakligast af Donati, Huggins, Miller och Pater 

 Secchi. Genom deras bemödanden känna vi t. ex. att må- 

 nan ej har någon atmosfer. Hvad fixstjernorna angå, likna 

 de i afseende på sin beskaffenhet i. allmänhet solen och be- 

 stå liksom denna af en glödande massa omgifven af absor- 

 berande gaser, hvilkas sammansättning dock visar stor olik- 

 het. De på jorden vanligaste elementerna, isynnerhet väte, 

 natron, magnesia och jern, förekomma äfven vidt utbredda 



